Настала зима.
Але такої світ іще не бачив.
Це постапокаліптична зима.
Шістдесят шість мільйонів років тому.
Катаклізм майже знищив увесь світ.
Це історія про занепад динозаврів.
І повстання з попелу вцілілих, які успадкують Землю.
ЖИТТЯ НА НАШІЙ ПЛАНЕТІ
ГЛАВА 6 ПОВСТАННЯ З ПОПЕЛУ
66 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Наша історія починається у крейдовий період.
Того дня, який змінить хід історії.
Для едмонтозавра у Північній Америці настав сезон гніздування.
Як завжди, ця самка має дбати про голодних малят.
Дати їм найкращий старт у житті.
За тисячу кілометрів на південь… дорослий тиранозавр… навчає дитинчат
мистецтва полювання.
Та вони трохи нетерплячі.
Молодняку ще є чого вчитися.
Може, завтра їм пощастить більше.
На заході стадо аламозаврів, одних із найбільших динозаврів в історії, починає
свій день, як і впродовж багатьох поколінь: насолоджуючись ніжними гілочками
сосни.
Під хвилями, біля узбережжя Африки, в океанах вирує життя.
Королівство, де панують величезні морські рептилії.
Разом із динозаврами вони правили планетою приголомшливі сто п'ятдесят
мільйонів років.
Однак цей день буде зовсім іншим.
Астероїд завбільшки з Еверест падає на Землю зі швидкістю сто тисяч кілометрів на
годину.
Його удар назавжди змінить світ.
Вивільнення потужності мільярда атомних бомб…
Спричиняє низку руйнівних явищ.
Спершу - смертоносний вибух теплового випромінювання.
Усе живе в радіусі тисячі кілометрів випаровується за лічені
секунди.
Кора планети вигинається від удару, сейсмічні ударні хвилі розходяться всім
світом.
За кілька хвилин … масштабні землетруси сколихнули земну кулю.
Для аламозавра…це тільки початок.
Через землетруси утворюється низка гігантських хвиль, що вирують у морях та
внутрішніх озерах.
Величезні хвилі води прокотилися Північною Америкою.
Навіть найсильніші не здатні протистояти потоку, що стрімко набирає
силу.
Менш як через годину після удару сила тяжіння повертає на Землю уламки, викинуті
в космос.
Під час повторного входження вони розжарюються.
Перегріта атмосфера перетворюється на вогняне пекло.
Ніби чотиристаградусний гриль над землею.
Тварини повільно жаряться живцем.
Що ще гірше, на Землю починають сипатись уламки каміння.
Менш як через дві години після удару вогняна буря задушливого пилу огорнула
половину планети.
Так гаряче,… що палають дерева.
З пекла, що насувається, неможливо втекти.
Тепер їх ніщо не врятує.
Велике правління динозаврів закінчилося за один день.
Океани були такі самі спустошені, як і суша.
Насичений сіркою пил виливався у вигляді кислотного дощу.
Стародавні рифи було знищено.
Павутина життя розірвалася, вбивши великих морських рептилій.
Їхні тіла стали рятівним колом для падальників, які шукали мертвих у безодні.
Членистоногі.
Акули.
Вдалині від кривавої бійні після падіння астероїда багато форм життя вціліло, …
пожираючи величезні туші.
Бенкетуючи вимерлими.
А на поверхні картина була зовсім іншою.
Впродовж багатьох років після удару… Земля здавалася мертвою.
Ліси.
Рівнини.
Гори.
Неживі.
Та коли хмара пилу розсіялася… і світло нарешті повернулося, … стало зрозуміло, що
не все втрачено.
Серед перших виринули комахи.
Вони їли полеглих.
Уцілілих захищали нори.
Кокони.
І броньовані тіла.
Сховавшись під землею,… деякі рептилії також вижили.
Решта знайшла захист від хаосу під поверхнею річкових дельт і болотистих
угідь.
Амфібії.
Їжі було небагато, тож вижили тільки малі істоти.
Зокрема тварини з нашої династії - ссавці.
Вони успадкували планету, вільну від динозаврів.
Принаймні так здавалося.
Всупереч труднощам, ще одна група тварин теж трималася.
Захищена власними капсулами життєзабезпечення.
Примітно, що всередині них… був вид динозавра.
Точніше, летючого динозавра.
Відомого також… як птах.
До апокаліпсису… на деревах жили сотні стародавніх видів, усі вони загинули під
час горіння лісів.
Та кілька наземних птахів усе-таки вижило.
Цих уцілілих зігрівало пір'я.
І вони були самодостатніми з першого подиху.
Здатні жити, живлячись комахами й насінням.
І ходити вже за кілька годин.
Шістдесят шість мільйонів років тому птахи стали останньою гілкою
генеалогічного дерева динозаврів.
Із цих скромних створінь виросла велика династія.
Та їхня неймовірна історія почалася задовго до астероїда.
160 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Юрський період.
Ера гігантів.
Однак цей загублений світ вертикальних скель формував менших істот.
Він жив у небезпечному королівстві.
Щоб вижити, він розвинувся в цілковито новий спосіб.
Це анхіорніс. Маленький оперений динозавр.
З гострими, як голки, зубами для полювання на комах.
Але й на нього полюють.
Молодий синраптор.
І він голодний.
Анхіорніс повільний та незграбний.
Синраптор загнав його в кут.
Проте анхіорніс… прибіг сюди неспроста.
Він вміє літати.
Маленький крок для динозавра, але гігантський стрибок для життя на Землі.
Із цими першими літунами народилася нова династія.
І саме завдяки польоту їхні нащадки залишилися живими в постастероїдну еру.
Нині є місце, де можна побачити, як могла розвиватися ця історія.
Це суворий пустельний світ.
Плато Альтіплано в Чилі на висоті чотири тисячі метрів.
Ландшафт, де майже ніщо не здатне жити.
Проте одна група тварин знайшла спосіб тут вижити:
Птахи.
Як і ті, що еволюціонували після астероїда,… фламінго перейняли навички
ширяння в перших летючих динозаврів… і відкрили новий вид польоту.
Революція в повітрі.
Крила, модифіковані для махання.
Потужний політ дає змогу фламінго подорожувати в пошуках їжі.
Так само, як птахам мільйони років тому.
Пір’я, що еволюціонувало, щоб зігрівати динозаврів, стало засобом для досягнення
майстерності в повітрі.
І це не єдина зміна.
Дзьоб замінив зуби.
Це дає їм змогу харчуватись інакше.
Однак прогресу лише в харчуванні і польотах було недостатньо, щоб гарантувати
майбутнє птахів.
Вони також виявляли досить ефектну давню поведінку.
Яка забезпечує виживання найбільш пристосованих.
Залицяння.
У фламінго… це танець.
І до цього ставляться дуже серйозно.
Судді вкрай прискіпливі.
Так і треба, щоб вибрати найкращу пару.
Птахи майже вимерли, як і решта динозаврів.
Та завдяки вмінню літати в них з'явився шанс піднятися.
Проте їхній шлях не буде легким.
Після падіння астероїда глобальна температура впала на приголомшливі
двадцять п'ять градусів.
Однак завдяки здатності виживати в холоді соснові ліси повернулися лише через кілька
мільйонів років після удару.
Насіння гарантувало виживання гігантських хвойних рослин часів
динозаврів.
Найбільшими з них, заввишки майже сто метрів, були секвої.
У лісах знайшла прихисток група теплокровних тварин, які довго ховалися в
тіні.
Ссавці.
Спочатку це були маленькі істоти, як-от полівкові.
Коли динозаври зникли, вони могли вільно виходити на відкриту місцевість.
Та лише через п’ять мільйонів років після падіння астероїда сосновий ліс став домом
для нової породи істот.
Які досі населяють наші ліси.
Сови.
Птахи з уцілілих перетворилися на хижаків.
Це сова бородата.
Вона озброєна гострими, як бритва, кігтями і має ще гостріший зір.
Що робить її смертоносною в польоті.
Здатна літати майже безшумно, вона чатує на здобич.
Для крихітних ссавців немає безпечних місць.
Поки перші сови тероризували північні соснові ліси, у інших місцях утворювалося
ще одне важливе середовище існування.
Астероїд знищив три четвертих усіх видів рослин і тварин на Землі.
Тропікам потрібно було шість мільйонів років, та зрештою життя туди повернулося.
Проте цього разу все було зовсім інакше.
Відродження було зумовлене величезним збільшенням розмаїття квітучих рослин.
Воно було багатше, ніж будь-коли до цього.
Тропічні ліси.
Це квітуче середовище існування було засноване на тісному зв’язку між квітами і
комахами-запилювачами.
Та з'явився дехто новий.
І прийшов на територію комах.
Завдяки неймовірним навичкам польоту вони орієнтувалися у складному світі джунглів.
Ставши мініатюрними, вони дістали доступ… до солодкого нектару квітки.
А їхні нащадки роблять це дотепер.
Колібрі.
Заради нектару вони еволюціонували, щоб ширяти, як комахи.
Вони змахують крилами вісімдесят разів на секунду.
Завдяки подовженим дзьобам вони живляться різними квітами.
Колібрі перевершують багатьох своїх суперників-комах.
Однак їхня активність потребує величезної кількості енергії.
Отже, за найкращі квіти варто боротися.
Дзьоби - це ще й зброя.
Але одному виду колібрі не потрібно воювати.
Він настільки адаптувався, що залишив конкурентів позаду.
Колібрі-списодзьоб.
Він має навдивовижу довгий дзьоб.
Його дзьоб — як ключ у замку, тому тільки він може насолоджуватися важкодоступним
нектаром бругмансії.
У століття після апокаліпсису гігантські динозаври більше не панували в лісах,
однак їхні крихітні кузени повторно колонізували їх у цілком новий спосіб.
Але не в кожному куточку планети варто бути малим.
20 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Після загибелі динозаврів багато середовищ існування звільнилося.
А найбільше - рівнини.
Під час зародження Південної Америки, через сорок шість мільйонів років після
падіння астероїда, наземні птахи мали змогу перетворитися на найсмертоноснішого
хижака… із часів тиранозавра рекса.
Спостерігає з пальмової просіки… Він успадкував від свого стародавнього
родоводу найагресивніші риси.
На галявині пасеться стадо ранніх ссавців.
Завбільшки теосодон був десь такий, як сучасна лама.
Доросла самка пильно стежить.
Та вона не помічає … жахливого птаха.
Голова, як кирка, зріст - два з половиною метри, він пожертвував польотом
заради чистої сили.
Вона відчуває, що щось не так.
Однак жахливий птах рухається беззвучно.
Полювання почалося.
Здатний швидко розганятися до п'ятдесяти кілометрів на годину,… він вибрав дитинча,
що йшло позаду.
Використовуючи вагу величезної голови, він майстерно змінює напрямок
руху.
Час завдати останнього удару.
Жорстокі жахливі птахи запанували на рівнинах Південної Америки.
Однак на другому кінці світу мінливі континенти писали нову главу в історії
життя.
15 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
Мільйони років Австралія рухалася на північ. При цьому утворилося велике мілке
море.
Нова колиска життя.
Частково рослина,… частково тварина.
Це корали.
Використовуючи енергію Сонця, вони утворили найбільшу живу структуру, яку
бачила наша планета.
Тропічні рифи.
П'ятнадцять мільйонів років тому ці гігантські морські міста пропонували
можливості багатьом уцілілим.
З глибини виринули акули.
Рифи також привабили декого з останніх морських рептилій, черепах.
У цьому підводному раю виникла незліченна кількість нових видів риб.
Розмаїття, що зростало, незабаром вилилося в океан,… наповнюючи його життям.
І одна невблаганна династія … це помітила.
І знову птахи.
Точніше, морські птахи.
Мільйони років тому вони винайшли дивовижний спосіб грабувати океан.
Повітряне вторгнення.
І це відбувається дотепер.
Найбільшими загарбниками серед них є сули.
Завдяки гострому зору вони можуть здалеку помітити зграю риб.
Пірнаючи з висоти, вони пронизують поверхню зі швидкістю близько дев'яноста
кілометрів на годину.
Спеціально пристосований череп… і висувні крила перетворюють їх на живі
ракети.
Ба більше, сули можуть затримувати дихання більш як на сорок секунд.
Ці давні морські птахи - майстри полювання.
Повітряна атака дає їм змогу конкурувати із найбільшими хижаками океану: акулами.
Такі видовищні обіди досі є одним із найвеличніших видовищ природи, як і
п'ятнадцять мільйонів років тому.
Динозаври не підкорили океанів, однак їхні пернаті нащадки зрештою знайшли
спосіб.
Завоювання морів було настільки успішним, що морські птахи заснували
величезні колонії по всій планеті.
Тепер це одні з найнеймовірніших осередків життя на Землі.
Проте тріумф птахів в океанах був не зовсім повним.
Їхнє головне досягнення найкраще видно у світі, загубленому в часі.
Галапагоські острови.
Це морські ігуани.
Нащадки ящірок, уцілілих після падіння астероїда.
Як і більшість рептилій, вони мусять ніжитися на сонці, щоб зігрітися.
Та тут засмагають не тільки вони.
До них доєднався незвичайний птах.
Пінгвін.
І це галапагоський пінгвін.
За десятки мільйонів років його предки змінили свої крила.
Тонко налаштували їх не для польоту в повітрі.
А щоб досягти чогось визначного… під хвилями.
Підводний політ.
Пінгвіни добре керують плавучістю і мають одне з найбільш обтічних тіл серед усіх
тварин.
Це робить їх найбільшими водоплавними птахами у світі.
Шукаючи рибу, він ширяє, як колібрі,… тримаючи ідеальну рівновагу.
На відміну від них, холоднокровні ігуани повільні та мляві.
Їхнє харчування обмежене водоростями … через мінливість течій.
Теплокровні пінгвіни зовсім інакші.
Завдяки швидкості і спритності … вони легко переслідують рибу.
Підводний політ дав змогу пінгвінам досліджувати моря, як ніколи раніше.
Стратегія була настільки успішною, що вони населили всі континенти південної
півкулі.
І розвинулося вісімнадцять різних видів, які ми знаємо сьогодні.
Остання епічна глава про птахів, династію, котру було майже знищено.
Та завдяки небагатьом уцілілим з генеалогічного дерева динозаврів, птахи
постали з попелу.
За понад шістдесят мільйонів років вони заново відтворили себе у безлічі форм.
Нині десять тисяч видів птахів знайшли спосіб процвітати майже в кожному куточку
планети.
Та вони не єдині, хто підкорив світ.
Нещодавно Америка ще була під владою жахливих птахів.
Однак ці хижаки найвищого рівня незабаром стали здобиччю.
Решта вцілілих після падіння астероїда теж розвивалася… І більше не в
тіні динозаврів.
Вони стали більшими і небезпечнішими.
Настав час для підйому ссавців.