U četiri milijarde godina života na našem planetu
nebrojene su se vrste pojavile…
i nestale.
Jedna nevjerojatna dinastija ostvarila je veći utjecaj od svih ostalih.
Sisavci.
Ovo je priča o njihovu impresivnom putovanju…
i tomu kako su postali vladari svijeta.
ŽIVOT NA NAŠEM PLANETU
SEDMO POGLAVLJE
USPON NASLJEDNIKA
Skriveni u drevnim jurskim šumama…
sisavci su u početku živjeli skromno.
Njima je vladala najveća dinastija koja je ikad živjela.
Dinosauri.
Bili su toliko nadmoćni…
da su prvi sisavci morali boraviti u mraku.
Uglavnom su bili maleni i obitavali su na drveću…
daleko od divova.
Postali su noćna stvorenja,
razvivši niz pojačanih osjetila koja su im pomagala u mraku.
Pod vlašću dinosaura
njihov je razvoj bio ograničen.
No s vremenom se sve promijenilo.
Jedan od najsurovijih događaja u povijesti našeg planeta
najavio je novo doba.
Unatoč opustošenju,
planet se oporavio.
Za nekoliko milijuna godina
šume su ponovo izrasle i prekrile velik dio kopna.
Klima je postala vruća i vlažna…
a uvjeti savršeni za bujanje života.
Svijet je bio spreman za novi val evolucije.
Asteroid je nanio ogromnu štetu sisavcima.
Ipak, neki od manjih među njima,
koji su se mogli skrivati u rupama, preživjeli su.
Oslobođeni od dinosaura,
konačno su mogli krenuti iz sjena
i izaći na otvoreno.
Poput njihovih predaka,
koatiji su razvili mnoge prilagodbe
koje im pomažu da napreduju u bujnim prašumama.
Iznimno su društveni i sigurnost nalaze u mnoštvu.
Savitljivim nosom majka može nanjušiti hranu skrivenu ispod trulog lišća.
Iznimno osjetilo njuha izoštreno je milijunima godina traganja po mraku.
Poput svih sisavaca, koatiji su toplokrvni
i mogu biti aktivni u svako doba dana.
Stoga ova mladunčad treba mnogo hrane.
Srećom, sisavci su razvili neuobičajeno rješenje.
Mlijeko.
Mogu hraniti mladunčad kad god požele,
čak i kad nema hrane.
No mlijeko nije bilo jedino tajno oružje ranih sisavaca.
Imali su i snagu uma…
koja je jednako važna i dandanas.
U šumama Kostarike
ovaj kapucin pokušava riješiti zagonetku…
kako doći do mesa u zatvorenoj školjci.
Majmun nema dovoljno snage da bi mogao razbiti ljusku…
ali je otkrio da školjku umara njegovo ponavljano udaranje…
zbog čega se na kraju otvara.
Da bi to naučio, treba mu velik mozak…
i koordinacija pokreta.
Jedinstvena inteligencija omogućila je precima primata
preživljavanje u šumama prije 50 milijuna godina.
Pametne životinje obično su radoznale…
što im može itekako koristiti.
Ova je ženka naučila
i upamtila
gdje može pronaći vodu.
No preduboka je da dođe do nje.
Srećom, ima nadahnuto rješenje.
Pretvara svoj rep u spužvu.
Nisu svi njihovi izazovi povezani s pronalaskom hrane i vode.
Katkad ne sakupljaju voće za jelo…
nego kako bi njime natrljali tijela.
Ovo voće sadrži citronelu,
ulje koje komarci ne podnose.
Majmuni su otkrili repelent protiv kukaca.
Riješivši se dosadnih kukaca koji grizu,
pametni kapucini konačno se mogu opustiti.
Kad su njihovi preci upravo počinjali napredovati,
počeli su se mijenjati topli i vlažni uvjeti u kojima su uživali.
PRIJE 34 MILIJUNA GODINA
Antarktička kopnena masa počela se odvajati od Južne Amerike…
stvarajući prostor za nove oceanske struje…
koje su potaknule globalno zahlađenje.
Klima je prelazila u novo, hladnije stanje.
No to je bio samo početak.
Antarktika je postala hladnija i izoliranija.
Veliki se kontinent zamrznuo,
zarobivši većinu pitke vode na planetu.
Kad je svijet na sjeveru ostao bez vode,
postao je surovije mjesto na kojemu je bilo teže živjeti.
Hrana je bila sve udaljenija
i bilo ju je teže naći.
Kako se Zemlja mijenjala,
mijenjali su se i sisavci.
Neki su postali golemi.
Mužjak Megaceropsa.
Visok dva i pol metra,
dugačak četiri metra…
i težak tri tone.
Zbog goleme veličine mogao je prelaziti velike udaljenosti u potrazi za hranom…
i pobrinuti se za zalihe kako bi preživio teška vremena.
Sisavci su se sad veličinom mogli mjeriti s davno izgubljenim dinosaurima.
No veličina ima i neke druge posljedice…
pogotovo kad je u pitanju pronalazak partnerice.
Ovu ženku već budno čuva mužjak
mnogo veći od prvoga.
Ako bude izazvan,
mogao bi ozbiljno ozlijediti suparnika.
No manjem se mužjaku možda posrećilo.
Druga ženka,
a čini se da je sama.
To je prilika koju je čekao.
Ima suparnika.
Ovaj su put izjednačeni.
Ovim sisavcima…
veličina je važna.
No čak ni najmoćniji Megaceropsi
nisu mogli nadvladati sljedeći veliki izazov na planetu.
Formiranjem Antarktike nastao je globalni klimatski kaos.
Oceanske su se struje mijenjale,
a planet se sušio…
i postao lako zapaljiv.
Šumski požari pustošili su kopnom…
i utirali put nečemu posve drugačijem…
nečemu što će predstavljati dotad najveći izazov za sisavce.
Kad se dim razišao,
iz pepela se uzdigao
oblik života koji je prethodno preživljavao samo na marginama.
Trava.
Ukorijenivši se tijekom velikog isušivanja…
širila se velikom brzinom
i uskoro prekrivala petinu kopna.
Ipak, beskrajne ravnice nisu bile raj za sisavce.
Mnogi nisu mogli probavljati travu
i uskoro su izumrli.
Nakon 20 milijuna godina
današnji su sisavci na paši i dalje prisiljeni natjecati se
s ovim zelenim uljezom.
Razvili su mnoštvo revolucionarnih prilagodbi…
posebno jake zube
koji sprječavaju silicij u travi
da ih oštećuje…
i goleme želuce koji sve probavljaju.
Mladunci se rađaju potpuno formirani…
hodaju nekoliko sati nakon dolaska na svijet…
i prate svoje krdo u potrazi za svježim raslinjem.
Sisavci su uistinu osvojili travnate ravnice…
a njihov je golem broj najočitiji znak tog iznimnog uspjeha.
Neki su se sisavci razvili kako bi se hranili travom,
a neki su se drugi razvili kako bi se hranili onima koji pasu.
Lovci.
Krdo ima posebnu zaštitu od gepardove iznimne brzine.
Mnoge oči
odmah primjećuju opasnost.
Tijela u trku stvaraju konfuziju i omogućuju skrivanje mladunčadi.
No velika mačka ima plan…
koji je skovala u svom pametnom mozgu…
uspaničiti krdo,
razdvojiti ga
i loviti usamljeno mlado.
Očajna da obrani jedino mladunče,
ženka gnua uzvraća.
Potjera nije ni blizu kraja.
Gepard je izgubio prednost,
ali mladunče je umorno.
Mladi se gnu okreće
i sad lovac mora bježati da se spasi.
Mladunče je opet na sigurnom…
ali gepard će se vratiti…
a rat među sisavcima na pašnjacima nastavit će se,
baš kao i milijunima godina prije.
PRIJE DVA MILIJUNA GODINA - SADAŠNJOST
U prapovijesnoj Južnoj Americi
pašnjaci su bili poprište iste bitke…
ali s posve drugačijim životinjama.
Ovaj divovski pasanac…
također je sisavac…
iako je veličine auta.
Doedicurusi možda nisu brzi,
ali nedostatak brzine
nadoknađuju oklopom i smrtonosnim repom…
prilagodbama koje štite njih i njihovu mladunčad
od svih mogućih grabežljivaca.
Smilodon…
ali još mlad.
Ne predstavlja ozbiljnu prijetnju…
unatoč svojim oštrim zubima.
Nikad nije vidio Doedicuruse izbliza
i njihova mu je obrana zanimljiva.
Njegova je znatiželja pobijedila.
Istražuje iz svih uglova.
Mladi Doedicurus može samo ostati miran.
Oklop divovskih pasanaca potpuno je neprobojan…
i oni to znaju.
No postoji jedna očita mogućnost.
Mladi je Doedicurus mnogo manji.
Ako ga se dočepa…
možda ga uspije prevrnuti.
Ne dok su odrasli u blizini.
Opet neriješeno.
Bitke između sisavaca oduvijek potiču njihovu evoluciju,
a ne događaju se samo na pašnjacima.
Prije pedeset milijuna godina
došlo je do strahovitog sudara između današnje Indije i Azije.
Sudar je uzdigao kopno u visinu,
stvorivši visoku Himalaju.
Danas je dugačka 2500 kilometara,
visoka gotovo devet kilometara
i još uvijek raste.
Zbog niskih temperatura i rijetkog zraka
ova planina nepogodna je za život većini životinja…
ali ne svima.
Duboko u dolini bez sunca…
mužjak snježnog leoparda…
i uginuli kozorog.
Leopard je jako star,
olinjao i izmučen teškim planinskim životom.
Sisavci se moraju redovito hraniti na ovim visinama kako bi se utoplili.
No lov na Himalaji iznimno je zahtjevan.
Visoko iznad doline nalazi se ženka…
s mladuncima
čiji je otac mužjak.
Ukupno ih je troje
i svi su sjajno kamuflirani.
Snježni leopardi imaju gusto krzno,
velike šape
i dugačke repove…
savršene prilagodbe za najhladnije
i najstrmije stanište na Zemlji.
Daleko od opasnih litica…
majka započinje lovnu obuku.
Podučavanje i briga za mladunčad
osnovna je značajka sisavaca.
Mladunčad će ostati s majkom gotovo dvije godine…
učeći vještine koje su mu potrebne za preživljavanje u opasnom okružju.
Na ovim visinama treba iskoristiti svaku priliku.
Stari mužjak prati krdo.
U ovom okomitom svijetu mora doći iznad plijena…
i dovoljno blizu…
za napad iz zasjede.
Ovaj put
smrt ih je snašla obojicu.
No leopardovo nasljeđe živi.
Za nekoliko mjeseci
njegova će mladunčad napustiti majku i sama krenuti u lov…
kad nauči sve potrebne vještine
za preživljavanje na vrhu svijeta.
Iako su osvojili kopno,
sisavci nisu stali kod toga.
Jedan se sisavac odvojio i krenuo u posve drugom smjeru.
Prije pedeset milijuna godina šišmiši su otvorili vrata novog carstva…
svojom sposobnošću leta.
Letenje omogućuje životinjama da traže hranu mnogo dalje…
i da se okupljaju u milijunima jedinki.
Danas šišmiši čine petinu svih vrsta sisavaca.
Šišmiši nisu bili prve životinje koje su se vinule u nebo.
Nakon noći u potrazi za hranom
ovi velešišmiši žure se kako bi se vratili u leglo…
zato što dan donosi opasnost.
Ptice.
Razvile su sposobnost leta davno prije sisavaca.
Brži i snažniji od šišmiša…
orlovi su naoružani smrtonosnim kandžama.
Kad padne sumrak…
nebo ponovo pripada šišmišima.
Milijuni uzlijeću,
svjesni da sigurnost počiva u brojnosti
i u nadolazećem mraku.
U isto vrijeme kad su šišmiši prvi put krenuli prema nebu,
drugi su sisavci krenuli u more…
privučeni obiljem hrane skrivenim ispod valova.
Prijelaz sisavaca u oceane bio je postepen.
Ovo su Maiacetusi,
dva i pol metra dugački preci kitova.
Za razliku od kitova, još provode većinu vremena ljenčareći na kopnu.
U vodi postaju življi…
dok love jata riba.
Njegovo je vrijeme pod vodom ograničeno time koliko može zadržati dah.
Očito je zarobljen između dva svijeta,
pogotovo kad se suoči s opasnošću.
Inteligencija sisavca njegova je jedina obrana…
ali ne može vječno ostati pod vodom.
Otodus.
Dvostruko je dulji od velike bijele psine.
Prilagođenim osjetilima može točno odrediti gdje se Maiacetus nalazi
i ne žuri mu se djelovati.
Maiacetusu ponestaje zraka.
Na otvorenom moru nema kamo pobjeći.
Izbočina mu pruža utočište.
No vrijeme istječe.
Klanac mu osigurava zaklon.
Siguran je
i ponovo može disati.
Sisavci su morali preći dug put da postanu vladari svjetskih oceana…
ali to je bilo samo pitanje vremena.
Kako se planet nastavljao hladiti,
doveo je do eksplozije života…
i omogućio razvoj divova današnjice.
Sisavci su od sićušnih kopnenih životinja
postali veći od dinosaura.
Sa svakim divovskim udahom
koriste kisik mnogo učinkovitije od Maiacetusa.
Budući da su kitovi toplokrvni,
temperatura njihovih mišića prilagođena je najvećoj učinkovitosti…
što im omogućuje stvaranje kontinuiranih naleta energije.
Kad se natječu za partnericu,
grbavi kitovi do kraja iskorištavaju tu sposobnost…
progoneći samo jednu ženku.
U pitanju je mnogo više od brzine.
Mužjaci ostaju što bliže ženki
kako bi mogla procijeniti njihovu snagu i izdržljivost.
Ispuštanje mjehurića
zastrašuje suparnike.
Mužjaci se zabijaju jedan u drugoga.
Neki zaostaju,
i dalje se boreći.
Glavna skupina nastavlja potjeru…
prateći ženku u stopu.
Iznenada,
ženka staje.
Miruje u vodi.
Otkazala je utrku.
Donijela je odluku…
i dopustila jednom mužjaku…
da joj priđe.
Sisavci su osvojili sva staništa na Zemlji…
kopno, zrak i more.
Udar asteroida omogućio je sisavcima da od skromnih žrtava…
postanu svjetska sila.
Takva je uloga slučajnosti u povijesti života na našem planetu.
No ostalo je još jedno poglavlje u priči o sisavcima koje treba ispričati.
Prije dva i pol milijuna godina
sisavci su se suočili s novim izazovom.
Polagano hlađenje planeta postalo je intenzivnije.
Počelo je ledeno doba.
Iz smrznute pustoši pojavit će se nova sila,
sisavac naoružan većom inteligencijom i boljim prilagodbama od svih prije njega…
najopasnija životinja koja je ikad postojala.
Prijevod titlova: Andrea Šimunić