Gjennom fire milliarder år med liv på planeten vår
har utallige arter oppstått…
…og forsvunnet.
Men ett dynasti har hatt større påvirkningskraft enn noe annet.
Pattedyrene.
Dette er historien om deres episke reise…
…til å bli jordens herskere.
LIVET PÅ PLANETEN VÅR
KAPITTEL 7
JORDENS ARVINGER
Skjult i juratidens skoger…
…oppstod pattedyrene i trange kår…
…dominert av det største dynastiet som har eksistert.
Dinosaurene.
Deres dominans var så total
at tidlige pattedyr måtte leve i skyggen.
De fleste var små, og levde i trærne.
Langt unna gigantene.
De ble nattaktive,
og utviklet en rekke skarpe sanser for å leve i mørket.
Under dinosaurenes styre
var det grenser for hvor høyt de kunne stige.
Men etter hvert forandret alt seg.
En av de mest voldsomme hendelsene i planetens historie
innførte en ny æra.
Til tross for ødeleggelsene kom planeten til hektene igjen.
Innen et par millioner år
hadde skogene vokst tilbake igjen, og dekket mye av landjorden.
Klimaet ble varmt og fuktig.
Perfekte vilkår for at livet skulle florere.
En verden klar for en ny utviklingsbølge.
Asteroiden hadde ført til store tap hos pattedyrene.
Men noen av de minste,
som kunne gjemme seg i huler, overlevde.
Fri fra dinosaurene
kunne de endelig komme ut av skyggene
og ut i det fri.
Som sine forfedre
har hvitnesebjørner mange tilpasninger som lar dem trives i mangfoldig regnskog.
De er ekstremt sosiale, og søker trygghet i grupper.
Morens fleksible nese kan lukte mat skjult under løvet.
En super-sans, finslepet gjennom millioner av år med matsanking i mørket.
Som alle pattedyr er hvitnesebjørner varmblodige,
og kan være aktive døgnet rundt.
Dermed trenger ungene mye energi.
Heldigvis har pattedyr utviklet en forbausende løsning.
Melk.
De kan mate ungene når de vil,
selv når det er matmangel.
Men melk var ikke tidlige pattedyrs eneste hemmelige våpen.
De hadde også hjernekraft.
Og den er like viktig den dag i dag.
I skogen i Costa Rica prøver en kapusinerape å knekke en nøtt.
Hvordan får man kjøttet ut av en musling?
Apen er ikke sterk nok til å knuse skjellet.
Men den har funnet ut at gjentatt hamring gjør muslingen sliten.
Til den til slutt gir etter.
Å lære dette trikset krever en stor hjerne…
…og koordinasjon.
Denne unike intelligensen lot deres primat-forgjengere
overleve i skogen for 50 millioner år siden.
Smarte dyr pleier å være nysgjerrige.
Det kan gi stor avkastning.
Denne hunnen har lært,
og husket,
hvor hun finner vann.
Men det er for dypt.
Heldigvis har hun en smart løsning.
Hun bruker halen som svamp.
Men ikke alle utfordringer handler om å finne mat og vann.
Noen frukter samles ikke inn for å spises…
…men for å gnis på kroppen.
Frukten inneholder sitronella,
en olje som mygg ikke liker.
Apene har oppdaget et insektmiddel.
Fri fra plagsomme insekter
kan de lure kapusinerapene endelig puste ut.
Men idet deres forgjengere gjorde fremskritt,
begynte det varme, fuktige klimaet de trivdes i
å endre seg.
34 MILLIONER ÅR TILBAKE
Kontinentet Antarktis rev seg løs fra Sør-Amerika.
Det ga rom for nye havstrømmer…
…som fremskyndet en global nedkjøling.
Klimaet var i ferd med å bli kaldere.
Men det var bare begynnelsen.
Da Antarktis ble kaldere og mer isolert
frøs det enorme kontinentet til.
Mye av planetens ferskvann ble bundet opp.
Da nordlige områder tørket ut
ble det vanskeligere å leve der.
Mat ble mer utspredt, og vanskeligere å finne.
Og når jorden forandret seg, gjorde pattedyrene det samme.
Noen ble enorme.
En Megacerops-hann.
To og en halv meter høy, fire meter lang…
…med en vekt på tre tonn.
Den enorme størrelsen lar den vandre langt for å finne mat.
Den har energireserver til å klare seg i trange tider.
Pattedyrene var nå store nok til å måle seg med dinosaurene.
Men størrelse medfører konsekvenser.
Særlig når det gjelder å finne en make.
Denne hunnen voktes tett av en annen hann.
Mye større enn den første.
Blir han utfordret
kan han skade motstanderen alvorlig.
Men den mindre hannen har kanskje flaks.
En annen hunn.
Hun virker å være alene.
Nå har han sjansen.
Han har en rival.
Disse to er jevnstore.
Hos disse pattedyrene
er størrelsen viktig.
Men ikke engang den største Megacerops
kunne klare seg gjennom planetens neste utfordring.
Dannelsen av Antarktis skapte kaos for klimaet verden over.
Da havstrømmene endret seg,
og planeten tørket ut…
…ble den lettantennelig.
Skogbranner herjet på landjorden.
Det ryddet vei for noe helt annet.
Pattedyrene ble utfordret som aldri før.
Da røyken la seg, oppstod noe fra asken.
En livsform som hittil bare hadde levd i utkanten.
Gress.
De slo rot under den store uttørkingen…
…og spredde seg så raskt at det snart dekket en femtedel av landjorden.
Men de endeløse slettene var ikke et paradis for pattedyrene.
Mange kunne ikke fordøye gress,
og døde raskt ut.
Tjue millioner år senere
er dagens beitende pattedyr fortsatt i et våpenkappløp
med denne grønne inntrengeren.
De har utviklet en rekke banebrytende tilpasninger.
Spesialiserte tenner,
forsterket for å motvirke at silisiumdioksid i gresset
skal slite dem ned.
Og store mager for å bearbeide alt.
Avkommet fødes fullt utviklet.
De kan gå få timer etter fødselen…
…og følger flokken på leting etter ny tilvekst.
Pattedyrene har erobret gresslettene.
Det enorme antallet er et tegn på deres suksess.
Mens noen pattedyr utviklet seg til å spise gress,
utviklet andre seg til å spise gresseterne.
Jegere.
Flokken har forsvarsverk mot gepardens enorme hurtighet.
Flere øyne får tidligere øye på faren.
Dyr i flukt skaper forvirring som kalven kan gjemme seg i.
Men den store katten har en plan,
skapt med sin smarte pattedyr-hjerne.
Skap panikk i flokken, separer den,
og ta sikte på en enslig kalv.
For å forsvare sin eneste kalv går hunn-gnuen til motangrep.
Jakten er ikke over.
Geparden har blitt distansert…
…men kalven blir sliten.
Når kalven løper til siden
må jegeren plutselig flykte for livet.
Kalven er trygg igjen.
Men geparden kommer tilbake.
Og krigen mellom pattedyrene på gressletten fortsetter,
slik den har gjort i millioner av år.
2 MILLIONER ÅR TILBAKE
I forhistoriske Sør-Amerika
var gresslettene åsted for de samme kampene…
…men med helt andre dyr.
Dette enorme beltedyret
er også et pattedyr.
Skjønt den er like stor som en bil.
Doedicurus er kanskje ikke rask,
men manglende hurtighet
kompenseres for med panser og en livsfarlig hale.
Tilpasningene beskytter dem, og avkommet, fra ulike rovdyr.
En Smilodon.
Bare en yngling.
Han er ingen alvorlig trussel…
…selv med de sabel-aktige tennene.
Han har aldri sett en Doedicurus på nært hold,
og forsvarsverkene er interessante.
Nysgjerrigheten tar overhånd.
Han utforsker alle vinkler.
Den unge Doedicurus må bli værende.
De enorme beltedyrenes rustning er uinntakelig.
Og det vet de.
Men det finnes en åpenbar mulighet.
En ung Doedicurus er mye mindre.
Om han får tak…
…kan han klare å velte den.
Men ikke om de voksne er der.
Patt igjen.
Kamp mellom pattedyr har alltid skapt utvikling,
og ikke bare på gresslettene.
For 50 millioner år siden
kolliderte det som nå er India og Asia med episk kraft.
Sammenstøtet presset landjorden opp i skyene,
og skapte Himalaya-fjellkjeden.
I dag er den 2500 km lang,
nesten ni km høy,
og i stadig vekst.
Med iskald temperatur og tynn luft
er fjellene ubeboelige for de fleste dyr.
Men ikke alle.
Dypt i en skyggerik dal…
En snøleopard-hann.
Og en steinbukk som har falt i døden.
Leoparden er svært gammel.
Nedslitt og frynsete av et hardt liv i fjellene.
I denne høyden må pattedyr spise jevnlig for å holde varmen.
Men fjellene i Himalaya er krevende å jakte i.
En hunn, høyt over dalen.
Og ungene hennes.
Hannen er faren deres.
Tre totalt,
med utmerket kamuflasje.
Snøleoparder har tykk pels,
store poter,
og lange haler.
Perfekt tilpasset den kaldeste,
mest stupbratte barnehagen i verden.
Vekk fra de farlige klippene…
…begynner moren en jaktleksjon.
Å lære opp og pleie avkommet sitt
er et typisk trekk hos pattedyr.
Ungene blir hos moren i nesten to år.
De lærer alt som trengs for å overleve på livets yttergrense.
I denne høyden må man gripe enhver mulighet.
Den gamle hannen er på sporet av en flokk.
I en stupbratt verden må han angripe ovenfra.
Nærme nok…
…for et bakhold.
Denne gangen
falt begge i døden.
Men leopardens arv lever videre.
Om noen måneder
vil ungene hans forlate sin mor og begynne å jakte på egen hånd.
Da har de lært alt de trenger
for å overleve på verdens tak.
Selv om de hadde beseiret landjorden
var ikke pattedyrene ferdige.
Ett av dem tok en helt ny vending.
For 50 millioner år siden skapte flaggermusene et helt nytt rike…
…ved å fly.
Flyende dyr kan finne mat over større områder…
…i flokker på flere millioner.
I dag er én av fem pattedyrarter en flaggermus.
Men flaggermusene var ikke de første dyrene som fløy.
Etter en natt med matsanking
haster disse fruktspisende flaggermusene hjem.
I dagslys lurer nemlig farene.
Fugler.
De lærte å fly lenge før pattedyrene.
De er raskere og sterkere enn flaggermus.
Ørner er væpnet med dødelige klør.
Men i skumringen
tar flaggermusene over luften igjen.
Millioner av dem flyr av sted, godt skjult i mengden,
og av mørket som senker seg.
Samtidig som at flaggermus inntok luften,
inntok andre pattedyr havet.
47 MILLIONER ÅR TILBAKE
De lot seg friste av matmengden som skjuler seg i bølgene.
Pattedyrenes ferd ut i havet skjedde gradvis.
Dette er Maiacetus,
to og en halv meter lange, og opphavet til hvalene.
Men ulikt hvalene hvilte de mye på land.
Vannet er deres rette element.
På jakt etter fiskestimer.
Han kan bare bli her nede så lenge han kan holde pusten.
Han er fanget mellom to verdener.
Særlig når farer truer.
Pattedyrenes intelligens er hans eneste forsvar.
Men han kan ikke bli her lenge.
Otodus. Dobbelt så lang som en hvithai.
De skarpe sansene lar den lokalisere ham,
og den stresser ikke med å angripe.
Maiacetus har lite luft igjen.
I åpent farvann kommer han ikke unna.
Et overheng gir ham et skjulested.
Men tiden er knapp.
En kløft gir dekning.
Trygg,
og i stand til å puste igjen.
Pattedyrene måtte utvikle seg mye for å bli havets herskere.
Men det var bare et tidsspørsmål.
Planeten ble stadig kjøligere, som ga en eksplosjon av liv.
Det lot vår tids giganter bli til.
Pattedyrene gikk fra å være små landdyr
til å bli større enn dinosaurene.
For hvert gigantiske innpust
benytter de oksygenet langt mer effektivt enn Maiacetus.
Og fordi de er varmblodige
holder musklene deres alltid riktig temperatur for topp ytelse.
Det lar hvalene ha høyt energiforbruk over lengre tid.
Når de konkurrerer om en make
drar knølhvalene nytte av denne evnen.
De følger en enkelt hunn.
Det handler om mer enn hurtighet.
Hannene holder seg så nær hunnen som mulig,
slik at hun kan vurdere deres styrke og utholdenhet.
Å lage bobler
skremmer rivalene.
Hannene barker sammen.
Noen faller akterut,
låst i kamp.
Hovedgruppen fortsetter å følge etter…
…hakk i hæl bak hunnen.
Så, plutselig,
stopper hun.
Hun henger i vannet…
…og kappløpet er over.
Hun har tatt et valg.
Hun lar en av hannene…
…komme innpå henne.
Pattedyrene har erobret alle verdens leveområder.
Land, luft og hav.
Asteroiden lot pattedyrene gå fra å være unnselige…
…til en global maktfaktor.
Slik råder tilfeldighetene i historien om livet på planeten vår.
Men det er ett kapittel som gjenstår i pattedyrenes historie.
For 2,5 millioner år siden
fikk pattedyrene en ny utfordring.
En langsom nedkjøling av planeten skjøt fart.
Begynnelsen på en istid.
Ut av det frosne ødelandet steg en ny maktfaktor.
Et pattedyr væpnet med mer intelligens og tilpasningsevne enn noe annet.
Det farligste dyret verden har sett.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl