За чотири мільярди років життя на нашій планеті
незліченна кількість видів повстала…
і занепала.
Але одна видатна династія мала більший вплив за всі інші.
Ссавці.
Це розповідь про їх легендарний шлях
до правління світом.
ЖИТТЯ НА НАШІЙ ПЛАНЕТІ
РОЗДІЛ 7
УСПАДКУВАННЯ ЗЕМЛІ
Заховані в прадавніх лісах юрського періоду…
cсавці постали зі скромного походження.
Ними правила найбільша династія, яка коли-небудь існувала…
динозаври.
Вони домінували настільки…
що життя ранніх ссавців було обмежене затінками.
Здебільшого вони були малі. Вони не ступали ні кроку від дерев…
та уникали гігантів.
Вони стали нічними істотами,
розвинувши ряд загострених чуттів, які допомагали їм у темряві.
За правління динозаврів
підйому ссавців існувала межа.
Але із часом все змінилося.
Одна з найжорстокіших подій в історії нашої планети
ознаменувала нову епоху.
Попри руйнування,
планета відновилася.
За кілька мільйонів років
ліси відросли й укрили більшу частину суші.
Клімат став спекотним і вологим…
ідеальні умови для процвітання життя.
Світ був готовий до нової хвилі еволюції.
Астероїд завдав руйнівних утрат ссавцям…
та деякі з менших представників виду,
що здатні ховатися в норах, вижили.
Їх уже не турбували динозаври,
тож вони змогли покинути затінки
та відкрито ходити.
Як і їхні предки,
носухи мають багато пристосувань,
що допомагають їм процвітати в багатих тропічних лісах.
Вони надзвичайно соціальні, тож знаходять безпеку в чисельності.
Гнучкий ніс матері відчуває запах їжі, що прихована під листям.
Це надсильне чуття, відточене мільйонами років пошуку їжі в темряві.
Як і всі ссавці, носухи теплокровні,
тому можуть бути активними будь-коли.
Це означає, що цим малюкам потрібно багато енергії.
На щастя, ссавці знайшли надзвичайне рішення…
молоко.
Вони можуть годувати дитинчат, коли забажають,
навіть коли їжі бракує.
Але молоко було не єдиною секретною зброєю ранніх ссавців.
У них також була перевага в розумі.
І сьогодні вона не менш важлива.
У лісах Коста-Рики
цей капуцин намагається розв'язати головоломку…
як дістати м'ясо із закритого молюска.
Мавпа недостатньо сильна, щоби розбити мушлю…
але з'ясувалося, що повторні удари втомлюють молюска…
доки він не розкриється.
Щоби засвоїти цей урок, потрібен великий мозок…
і координація.
Цей унікальний інтелект дозволив їх предкам-приматам
виживати в лісах 50 мільйонів років тому.
Розумні тварини, як правило, допитливі…
і це може принести величезні дивіденди.
Ця самиця дізналася
і запам'ятала,
де вона може знайти воду.
Та вона заглибоко, аби дістати.
На щастя, у неї є натхненний вихід.
Вона перетворює свій хвіст на губку.
Але не всі їхні виклики пов'язані з пошуком їжі та води.
Деякі фрукти збирають не для поїдання…
а для втирання у свої тіла.
Цей фрукт містить цитронеллу,
олію, яку не переносять комарі.
Мавпи відкрили власний засіб від комах.
Без надокучливих комах
розумні капуцини нарешті можуть розслабитися.
Але коли їх предки почали розвиватися,
теплі вологі умови, у яких вони процвітали, почали змінюватися.
34 МІЛЬЙОНИ РОКІВ ТОМУ
Суша Антарктики почала відділятися від Південної Америки…
створюючи простір для нових океанських течій…
що сприяло глобальному похолоданню.
Клімат змінювався на більш холодний.
Але це був лише початок.
Коли Антарктида стала холоднішою та ізольованішою,
величезний континент замерз,
заблокувавши більшість прісної води на планеті.
Оскільки далі на північ світ висихав,
те місце стало суворішим і важчим для життя.
Їжі стало менше,
її було важче знайти.
А зі зміною Землі
змінилися і ссавці.
Деякі стали величезними.
Самець мегацеропс.
Два з половиною метри заввишки,
чотири метри завдовжки…
і вагою в три тонни.
Його величезні розміри дозволяли йому долати великі відстані в пошуках їжі…
і гарантувати, що він матиме резерви, аби пережити бідніші на їжу часи.
Ссавці стали досить великими, аби конкурувати з давно зниклими динозаврами.
Але великі розміри мають і інші наслідки,
особливо коли йдеться про пошук пари.
Цю самицю вже пильно охороняє самець,
набагато більший за першого.
У протистоянні
він може серйозно поранити суперника.
Але меншому самцю, можливо, пощастило.
Ще одна самиця,
і, здається, вона самотня.
Це був шанс, на який він чекав.
Та є суперник.
Цього разу вони рівні.
Для цих ссавців
розмір має значення.
Але навіть наймогутніші мегацеропси
не змогли подолати наступного великого випробування планети.
Утворення Антарктиди створило глобальний кліматичний хаос.
Коли океанські течії змінювалися
і на планеті почалася посуха…
вона перетворилася на сірникову коробку.
Лісові пожежі спустошили сушу…
розчистивши шлях для дечого зовсім нового…
дечого, що кинуло ссавцям нечуваний виклик.
Коли дим розвіявся,
із попелу повстала
форма життя, яка раніше виживала лише на марґінесі…
трава.
Пустивши коріння під час великої посухи…
вона поширилася так швидко,
що незабаром заполонила одну п'яту землі.
Але нескінченні рівнини не були раєм для ссавців.
Багато з них не могли перетравлювати трави
й скоро вимерли.
Пройшло двадцять мільйонів років,
і сучасні ссавці, що пасуться, продовжують боротьбу
із цим зеленим загарбником.
Вони розробили цілий ряд кардинальних пристосувань…
спеціальні зуби,
зміцнені, аби запобігти їх стесуванню
об кремнезем у траві…
і величезні животи для травлення.
Молодняк народжується цілком сформований…
і може ходити за години після народження…
і йти слідом стада в пошуках свіжої трави.
Ссавці справді завоювали трав'янисті рівнини…
їх величезна кількість — найбільш очевидна ознака цього виняткового успіху.
Та так само як деякі ссавці еволюціонували, аби харчуватися травою,
інші еволюціонували, аби харчуватися тваринами, що пасуться.
Мисливці.
У стада є власний захист від блискавичної швидкості гепардів.
Багато очей
здалеку помічають небезпеку.
Тіла, що біжать, створюють плутанину для молодняку, який намагається сховатися.
Але у великого котячого є план…
викуваний його розумним мозком ссавця…
налякати стадо,
розділити його
й націлитися на самотнє дитинча.
Відчайдушно намагаючись захистити єдине дитинча,
самиця гну протистоїть.
Це ще далеко не кінець переслідування.
Гепард добряче відстає…
але маля втомлюється.
Коли дитинча повертає,
уже мисливець має втікати, рятуючи своє життя.
Маля знову в безпеці…
але гепард ще повернеться…
і війна між луговими ссавцями триватиме,
як тривала й мільйони років.
2 МІЛЬЙОНИ РОКІВ ТОМУ
У доісторичній Південній Америці
луки були місцем тієї ж битви…
але між зовсім іншими тваринами.
Цей гігантський броненосець…
теж ссавець…
але розміром з автівку.
Може, дедікуруси й не швидкі,
але свій брак швидкості
вони компенсують бронею та смертоносним хвостом…
пристосуваннями, які захищають їх і їхніх дитинчат
від будь-яких потенційних хижаків.
Смілодон…
але ще юний.
Він не є серйозною загрозою,
навіть зі своїми зубами-кинджалами.
Він ще не бачив дедікурусів зблизька,
і їх захист інтригує.
Його допитливість узяла над ним верх.
Він досліджує з усіх ракурсів.
Для юного дедікуруса єдиний вихід — залишатися на місці.
Обладунки гігантських броненосців абсолютно неприступні,
і вони це знають.
Але є одна очевидна можливість.
Молодий дедікурус набагато менший.
Якщо котячий зможе вхопитися,
можливо, вийде перевернути його.
Але не поки поряд є дорослі.
Знову глухий кут.
Битви між ссавцями завжди надихали їх еволюцію,
і вони відбувалися не лише на луках.
П'ятдесят мільйонів років тому
нинішні Індія та Азія зіткнулися в неймовірному масштабі.
Удар змусив землю підійнятися в небо,
утворивши високі Гімалаї.
Сьогодні вони 2 500 кілометрів завдовжки,
майже дев'ять кілометрів заввишки
й вони досі ростуть.
Через низькі температури й розріджене повітря
ці гори непридатні для життя для більшості тварин…
але не для всіх.
Глибоко в безсонній долині…
самець снігового барса…
і козоріг, який упав на смерть.
Леопард дуже старий,
виснажений і пошарпаний суворим гірським життям.
На таких висотах ссавці мусять регулярно харчуватися, щоби зігрітися.
Але Гімалаї кидають найважчий виклик мисливцям.
Високо над долиною — самиця…
її дитинчата
та їх батько.
Загалом їх троє,
усі вони дивовижно замасковані.
У снігових барсів густе хутро,
великі лапи
й довгі хвости…
ідеальні пристосування для найхолоднішого,
найкрутішого розплідника на Землі.
Небезпечні скелі пройдено…
тож матір починає урок полювання.
Виховувати дитинчат і піклуватися про них —
головна риса ссавців.
Ці дитинчата проживуть із матір'ю майже два роки…
опановуючи навички, необхідні для виживання на самому краю життя.
На таких висотах треба користатися кожною можливістю.
Старий самець стежить за стадом.
У цьому вертикальному світі він має підійнятися над своєю здобиччю…
і достатньо близько…
для засідки.
Цього разу
смерть забрала їх обох.
Але спадок леопарда живе далі.
За кілька місяців
його дитинчата покинуть матір і почнуть полювати самі…
опанувавши всі необхідні навички,
щоби вижити на вершині світу.
Хоча вони й підкорили сушу,
ссавці на цьому не зупинилися.
Один подався в зовсім інший напрямок.
П'ятдесят мільйонів років тому кажани відкрили нове царство…
завдяки польоту.
Політ дозволяє тваринам шукати їжу набагато далі…
і збиратися мільйонами.
Сьогодні кожна п'ята істота з виду ссавців — це кажан.
Але кажани не були першими тваринами, які здійнялися в небо.
Провівши ніч у пошуках їжі,
ці фруктоїдні рукокрилі поспішають повернутися до гнізда…
адже з денним світлом приходить і небезпека.
Птахи.
У ході еволюції вони набули здатності літати задовго до ссавців.
Швидші й сильніші за кажанів…
орли озброєні смертоносними кігтями.
Але з настанням сутінків
небо знову належить кажанам.
Мільйони здіймаються в повітря,
знаючи, що безпека в чисельності
й у прийдешній темряві.
У той самий час, коли кажани вперше переходили в повітря,
інші ссавці переходили в море…
47 МІЛЬЙОНІВ РОКІВ ТОМУ
…приваблені великою кількістю їжі, що прихована під хвилями.
Подорож ссавців до океанів була поступовою.
Це маяцети,
предки китів, що були два з половиною метри завдовжки.
Але на відміну від китів, вони проводили багато часу, відпочиваючи на суші.
Та саме у воді вони оживали…
ганяючись за косяками риб.
Його час тут обмежений тим, як довго він може затримати дихання.
Здається, він перебуває між двома світами,
особливо коли постає перед небезпекою.
Розум ссавця — його єдиний захист…
та він не може залишатися тут вічно.
Отод.
Удвічі довший за велику білу акулу.
Завдяки тонко налаштованим органам чуття він може визначити його місцеперебування
і він зовсім не поспішає.
У маяцета закінчується повітря.
У відкритій воді вороття немає.
Навіс надає притулок.
Але час спливає.
Яр надає прикриття.
Він у безпеці
й знову може дихати.
Ссавцям треба було пройти довгий шлях, щоби стати господарями світових океанів,
але це було лише питання часу.
Планета продовжувала охолоджуватися,
і це породило сплеск життя…
що дозволило сучасним гігантам еволюціонувати.
Ссавці перетворилися з крихітних наземних тварин…
на більших за динозаврів.
З кожним велетенським подихом
вони використовують кисень набагато ефективніше, ніж маяцети.
Оскільки вони теплокровні,
їхні м'язи завжди мають температуру для максимальної продуктивності…
що дозволяє китам генерувати тривалі викиди енергії.
Змагаючись за пару,
горбаті кити використовують цю здатність на повну…
переслідуючи одну самицю.
Справа не лише у швидкості.
Самці тримаються якомога ближче до самиці,
щоби вона могла оцінити їх силу та витривалість.
Випускання бульбашок
лякають суперників.
Самці врізаються один в одного.
Деякі залишаються позаду
й досі б'ються.
Основна група продовжує переслідування…
бувши дуже близько до самиці.
Аж раптом
вона зупиняється.
Зависаючи у воді…
вона зупинила перегони.
Вона прийняла рішення…
і дозволила одному самцю
наблизитися.
Ссавці завоювали кожне середовище існування на Землі…
сушу, повітря і море.
Зіткнення астероїда дозволило ссавцям перетворитися з тих,
хто скромно пас задніх, на світову силу.
Така роль випадку в історії життя на нашій планеті.
Але в розповіді про ссавців ще залишився один розділ.
Два з половиною мільйони років тому
ссавці зіткнулися з новим викликом.
Повільне охолодження планети посилилося.
Це був початок льодовикового періоду.
З його замерзлих відходів постала нова сила…
розумніший самець із кращою здатністю до адаптації, ніж будь-коли раніше…
найнебезпечніша тварина всіх часів на Землі.
Переклад субтитрів: Ольга Мазур