PIJ DOSTATEK VODY!
Zdravím, jmenuju se Dhruv Vats. Doufám, že vás moje lekce matematiky baví.
Dnes budeme mluvit o matematické analýze. Matematická analýza sestává ze dvou částí.
- Diferenciální počet a integrální počet. - Učiteli, taky mě něco nauč.
Kde se tu bereš? Jak se máš?
Dobře. A ty?
- Skvěle. Musím to natočit znovu. - Do toho. Kdo ti brání?
- Co je tohle? Co to tu máš? - Bříško.
Pěkně jsi ztloustl.
- No jo. - Sedni si.
Po čtyřech letech je jasný, že to řekneš.
- Vypadáš dobře. Rád tě vidím. - Tady máš. Něco k jídlu?
- Cos jedl? - Pardon. Měl jsem dvě porce kuřecího.
- Máš pivo? - Pivo? Teď v noci?
Za deset minut budou tři.
A to je čas, kdy se nesmí vtipkovat?
- A vtipkoval jsi? Řekni pravdu. - Nechme to být.
- Vy dva mi něco povězte. - Ano.
- Jak tu můžete žít? - Proč?
- Bombaj smrdí a je tu vlhko. - Zvykli jsme si.
Jo, je to domov.
Švagrová, něco jsem ti dovezl, když byl Liverpool počtvrtý poražen.
Užíváš si to, co?
Hej, nechte toho. Nezačínejte s tím. Je fakt pozdě.
Taky mě prosím neoslovuj švagrová.
- Proč? Nechcete se vzít? - Hari Om?
To máš z Hari Om? No teda. Mléčný dort?
Jsi fakt kámoš.
Chutná ti, co?
Jeho syn otevřel bar a posilovnu.
Jedno ti pomůže ztloustnout, to druhé zhubnout.
Je to moc dobrý. Výborný.
- Švagrová vypadá vážně ospale. - Prosím tě.
Zítra mě čeká dlouhý den a hrozně důležitá schůzka.
Jdu spát. Bavte se.
Jdi spát. My se budeme bavit celou noc.
- Že? - Popravdě...
- Taky se mi chce spát. Jsem utahaný. - Z čeho? Z toho vyučování?
- Je to náročný. Je to dřina. - Dobrou.
- Dobrou s kobrou. - Cože?
- Povídej. - Řeknu ti to pak. Neřeš to.
Řekne ti to pak.
Moulové. Dobrou noc.
Tak co budeme dělat? Pustíme si spoře oděný modelky?
- Tak to se budu taky dívat. - Dobře.
Ty vole. Je skvělá. Kdes ji našel?
Jak to myslíš?
Proč se mě na to každý ptá? Kdes ji našel?
Vyhrál jsem ji v loterii.
Karan řekl přesně to samý. Kdes ji našel?
Co vám je? Je to tak k neuvěření? To je moc tohle.
Řekl mi, ať se tě na to zeptám.
Jste hajzlíci. Všichni jste pěkní hajzlíci.
Uvidíme se zítra. Jsem unavený.
- Tak jo, dobrou s kobrou. - Dobrou s kobrou.
Dobře se vyspi.
Záchod je tady.
Zvedej prkýnko.
Zvedej prkýnko?
Nežiju v divočině, vím, že mám zvednout prkýnko.
Nebo u nás doma nemáme záchody? Nebo prkýnka? Nevíme, jak na to?
- Máme jen ty turecký? - Jen říkám.
Považuj to za vtip. O co jde? Chceš studenou vodu?
Vím, že je v ledničce, vezmu si ji. A švagrová mi vodu dala. Děkuju.
- Potřebuješ něco? Povídej. - Běž pryč!
Ať můžu v klidu mrknout na Tinder.
Tak proto jsi přijel do Bombaje? Tinder.
Ne, fakt. Potřebuješ něco?
- Dvě věci. - Povídej.
Nemám šortky, půjč mi nějaký, co obleču.
Jasně. A?
A kde tu mám masturbovat?
- Cože? - Myslím to vážně.
- Ovšem. - Je to tělesná potřeba.
- Jinak to tady postříkám všude. - Jo, jasně.
Ten tvůj výraz!
- Dobrou. - Dobrou s kobrou.
Dobře.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
MLÉČNÝ DORT
Je to dobrá restaurace.
Znám tam lidi. Rezervují nám stůl.
Nebo zkusme tu novou pizzerii v Bandře.
- Pizza? Bude jíst pizzu? - Nebo ten německý stánek!
- Tam nevaří až tak skvěle. - Víš co?
- Zajdeme na nějaký salát. - Švagrová,
- saláty já nejím. - Salát.
Čemu se směješ? Kdy odcházíš?
Chápej. Zase nejde do práce.
- Jak jako nejdu do práce? - Muž v domácnosti.
Tak to není. Budu pracovat z domu. V kanclu je to nuda. Tak tam nejdu.
A odkdy se zajímáš o jídlo?
Vždycky si dáváš to samý: pizzu, těstoviny, kari.
Zkouším nový jídla. Nech mě!
Dneska ne. Dáme si skopovou kotletu s omáčkou.
Dhruve, je z Dillí. Určitě jedl lepší...
Já jsem taky z Dillí. Věř mi,
- tohle je něco. - Fajn, ať je po tvém, nebo se ho zeptej.
Co by sis dal radši?
Skopovou kotletu s omáčkou,
nebo náhodný italský či mexický jídlo?
- Dhruve! - Je to prostý.
- Pojďme tam, kde jsou hezčí holky. - A je to. Hračka.
- Půjdete tam, kam vás vezmu. - Kreténe.
Proč? Každý má jiný priority.
Když už jsem v Bombaji, tak tu omrknu holky.
Rozumná řeč.
Nějak moc se s těma botama pachtíš. Půjč si moje.
Ne. Koupil jsem si je kvůli dnešku.
Je to velká akce. Návštěvníci ze Španělska, Itálie, Číny i Tuniska.
I Tuniska.
- Co je to za akci? - NCPTM.
Ano, ale co je NCPTM?
Národní konference pro prodejce a výrobce polyesteru.
Páni, sexy. Je z tebe frajer, Sandípe Gójale.
A z tebe je analytik v striptýzovém klubu.
Pamatuješ, co jsme chtěli v mládí? Budu profesionální fotbalista.
Budu automobilový závodník, pilot stíhačky...
Nestíháte. Poslouchejte mě.
Jeďte vlakem, budete tam dřív.
- Vlak je pro chudý, ne? - Co?
- No ano. - Takový věci neříkej.
Před náma můžeš, ale neříkej to venku.
- Proč? Pamatuješ na Simrana? - Pojďme.
Smraďoch Simran.
- Do prdele! - Promiň. Omlouvám se.
Není to tak zlý. Vyčistím ti to. Pamatuješ, co se stalo?
- Musíme jít. - Švagrová, minutku.
- Posaď se. - Poslechni si to.
- Je to hustý. - Jedeme vlakem do Udajpuru. Školní výlet.
A někdo zamkl našeho spolužáka Simrana na záchodě.
Celou noc. Celou noc strávil na záchodě ve vlaku.
To je hrůza. Kdo to udělal?
Nevíme. Podezříváme učitele hindštiny, Simran si na něj stěžoval.
Celou noc?
- Celou noc. Zamčený. - Tak strašně smrděl.
A proto je to Smraďoch Simran.
- Simran byl kluk? - Jo.
Byl to sikh. Simran Singh.
- Jméno jeho matky... - Řekni to.
- Gurmít. A jeho otce... - Dimple Singh.
- Jste hrozní. Jdeme. - Měli ho pojmenovat Dimple Kapadia.
Ten výtah je jak zpomalený film.
- Co je? - Jen...
Všichni se Simranovi vyhýbali.
Smraďoch Simran.
Na všech fotkách byl sám.
Byli jsme pěkní kreténi, co?
To jo.
- Ahoj zlato. Měj se. - Ahoj.
- Tak jo, ahoj. - Hodně štěstí.
- A... - Jdi už.
Pořád samý řeči, ale nic se neděje.
Kámo, kam to zíráš? Já sedím tady.
Teď mluv se mnou, jí se můžeš věnovat pak. Dobře?
Jsem jedno ucho, kámo.
Je jasný, že se ani nic dít nebude. A všem je to jedno.
- V Dillí udělali to samý. - Ne. Právě že neudělali.
Prověřil jsem to. Na internetu to všechno je. Neudělali.
To je kuřecí, nebo hovězí?
- Kuřecí. Objednal jsem to před tebou. - Super.
A hovězí je snad špatný? Je moc dobrý.
Odkdy jíš hovězí?
Jako dítě ses každý úterý postil.
- No jo. Ty si to pamatuješ? - A o navarátrí jsi jedl vodní kaštany.
Promiňte. Moc se omlouvám.
Vlezla do toho nějaká práce. Jste tu dlouho?
Ne asi. Máš zpoždění 40 minut.
Nevšímej si ho. Teď když jsi tady, je to skvělý.
Bombaj bez vada pav, to nejde.
- Páni. - Super.
Díky moc. Získala sis moje srdce.
- Úžasný. - Já jíst nebudu.
- Cože? Proč? - Nemám hlad.
Jsme tu kvůli tobě.
Ne, Dhruve, jsme tu kvůli němu. Dala jsem si po cestě sev puri.
Není to zas taková bomba. Co na tom všichni mají?
Je to jen bulka a uvnitř smažený brambory.
- Ano. Promiň, kámo. Není v tom BMW. - Snědl bych BMW?
Tak co, hoši z Dillí, o co jsem přišla?
O nic, jen jsme si stěžovali na metro.
Nestěžovali. Řešili jsme metro.
Diskuse. Mluvení. Debata.
Poslední čtyři dny nemluví o ničem jiném.
I u nás v kanclu kvůli němu všichni mluví o metru.
Vždyť to je přece dobře.
Chtějí pokácet 5 000 stromů.
Co musíš být za debila, aby ti byla u prdele změna klimatu? Nechápu to.
Kámo.
Jsi vegetarián?
Ne, ládujeme se tu kuřecím.
A masný průmysl je třetí největší příčina globálního oteplování.
- Ty taky jíš maso! - A říkám, že věřím v globální oteplování?
- No do prdele! - Co?
To ty tu o tom furt mluvíš.
Co tam ti chlapi dělají?
- Proč tak řvou? - Já ti to řeknu.
Poměřují se.
Co?
- Vzpomínáme. - To nechceš vědět.
- Vždyť se ptám! - Buď ráda, že to nevíš.
Dhruve, řekni mi to.
Netvař se tak. Neříkej jí to.
Ne! Neříkej jí to.
Zkusíme to. Je v pohodě.
Tak když se ptáš, v podstatě to bylo takhle.
Ve třetí třídě si po každý hodině všichni kluci na poslední lavičce sundali šortky
a změřili si je pravítkem.
- Cože? - Promiň.
Proč mi to říkáš?
Mám z toho divný pocit od žaludku.
Sakra, kámo. Pamatuješ na Kéšava?
Umřel.
Cože?
Kaku? Kéšav? Náš Kéšav?
- Umřel? Jak? - Rakovina žaludku.
Proč to říkáš teď?
Věděl bys to, kdybys byl s lidma v kontaktu. Švagrová, připomínej mu to.
Když je v Dillí, měl by se ozvat kámošům ze školy. Lidi tě nebudou pořád nahánět.
Připomenu mu to.
- Hrál fakt dobře fotbal, že? - Ano.
A jaká byla tvoje konference?
Jo, dobrý. Super.
Když je to tvoje a ty to pronajímáš,
je to pak takový použitý. Proto.
- Proč? - Proč?
Taky bydlíme v pronájmu.
To jo, ale u vás je to jiný.
Je tu filmový průmysl. Dobře?
Dějou se tu pochybný věci. Neměl bych to říkat, ale...
Takhle. Nechci svůj dům dát gayům.
Co na tom záleží? Copak je to rozdíl, když jsou to lesby nebo gayové?
Máš pravdu. Lesby mi nevadí. Těm ten dům klidně dám.
Ale gayové, z těch se mi dělá blbě.
- Co to má být? - Co to meleš?
Tohle prohlašuješ v roce 2018?
A co je na tom špatnýho?
- Kolik to dělá? - Neřeš.
- Jsi naštvaný? - Proč platíš?
- Co to děláš? - Zaplatím.
- Neřeš to. - Peněženka...
- Kde ji mám? - Jsi naštvaný?
V pohodě. Je to zaplacený.
- Dej si dezert. - Neřeš to.
Že ti není hanba.
Cože?
Nechat ji platit. Tys měl platit.
Nemám teď peníze, tak jsem neplatil. O co jde?
- Kdybys řekl, dal bych ti peníze. - Je to v pohodě. O nic nejde.
- Není to správný. - O co jde?
Jde kurva o to, že je to neslušný brát si peníze od žen.
- Proč se chováš jako debil? - Tohle fakt neříkej.
V kterým století žiješ? Jak tohle můžeš říct? Jak?
V kterým století? To je v pohodě, že žiješ tak nestydatě?
Drž hubu! Co to meleš? Buď slušný.
Sedí tady švagrová, proto už mlčím. Jasný?
Že ti není hanba.
Zabalte nám to.
Kdy Sandíp odjíždí?
Letí mu to v pět. Odchází kolem třetí.
Šel na návštěvu ke strýci, protože byl rozrušený.
Neplánoval to.
Myslím, že Sandíp a já nejsme doopravdy přátelé.
- Nemyslíš? - To není pravda.
Jen jste se potkali po dlouhý době, to se stává.
- Trochu se změnil, ty... - Trochu?
Dobře, hodně.
Kdybychom se teď seznámili jako cizí lidi, nebyli by z nás přátelé.
Všechno je jiný.
Dívá se na svět jinak. Já taky.
Jak můžeme být kámoši? A proč se snažit být kámoši?
Kávjo, co to děláš? Chci si tu s tebou o něčem promluvit.
Uděláš to pak. Pojď, sedni si.
Dobře.
Povídej.
Nevím. Přijde mi, že jen předstíráme, že jsme kámoši. Proč?
Chodili jsme do stejný školy, žili ve stejný čtvrti?
- To něco znamená. - Co?
Je součástí tvého dětství. Je součástí tebe.
- Nemůžeš to s přáteli vzdát, jen protože... - Ale můžeš.
A proč mi má záležet na tom mít sto přátel, a ne jen deset?
Můžeš mít deset skvělých přátel a sto dalších přátel.
Kolik srandy si užijete, když spolu zestárnete.
Můžete vyprávět vnoučatům historky.
Jako „ve třetí třídě jsme mu to nandávali“ a tak.
Bude to hezký.
Já ti nevím. Prostě...
Musíš si ujasnit,
jak hodnotný je pro tebe ten člověk teď.
Dhruve, je tohle burza?
Ne všechno je matematická rovnice.
Nevidím to matematicky. Je to prostá otázka.
Proč jsme přátelé?
Záleží ti na něm, mu záleží na tobě. Je to jasný.
- Já ti nevím. - Dovezl ti dort.
To je jen slušnost lidí z Dillí. Nebo prostě slušnost. Nic to neznamená.
- Kde ho prodávají? - U školy.
Jel až tam kvůli tobě?
Má to deset minut.
Nebuď tak negativní.
Dovezl ti tvůj oblíbený dort od tvýho oblíbence.
Není to jen slušnost. Je to promyšlený.
Když se smějete stejným vtipům, užijete si spolu hodně srandy.
Z toho vycházej, dobře?
A tohle se prostě stává. Na hodně věcech se neshodnete.
- Je to součást dospívání. - Jo, ale... mám mu to říct?
Že jeho názor na jistý věci je absolutní kokotina?
Jasně že jo.
Ale slib mu, že zůstanete v kontaktu.
Nemůžeš se na to dívat jako na hádku jen tak s někým.
Ale ty se nechceš snažit.
Proč z toho šílím? Ani jsem neměl tu skopovou kotletu.
Moc o tom přemýšlíš. Teď mám chuť na ten dort. Jdu pro něj. Dej mi minutku.
Když jsem byla na střední, tak jednou po basketu
naše učitelka tělocviku vzala celou třídu
na zmrzlinový pohár do nového podniku jménem Bharat Jalpan,
který otevřeli v Nágpuru. Jo.
Řekla nám tehdy něco, co jsem si vzala k srdci.
Řekla, že po škole...
přijde čas, kdy budeme zmatení a ztracení. A až se tak stane,
máme se vrátit domů a promluvit si se svými starými přáteli.
Protože když se kolem tebe všechno mění,
jsi rád, že jsou tu věci, co se nemění.
A je to důležité, protože tyhle věci jsou ti útěchou.
A funguje to oboustranně. Někdy tě potřebují oni, jindy je potřebuješ ty.
Počkej.
Tohle všechno stihla říct?
- Dhruve. Mlč. - A ta zmrzlina se neroztekla?
Většinu z toho řekla. Něco jsem si přidala, protože jsem hustá.
Haló? Ano, pojď.
Ne, jsme vzhůru. Počkej, otevřu dveře.
- Ahoj. - Ahoj.
- Byl jsi za strýcem? - Jo, byl jsem tam.
Mají to doma fakt mrňavý.
Odcházíš za tři hodiny, že? Zkus si trochu zdřímnout. Probudím tě.
Ne. Jdi spát. Já si poradím.
Určitě?
Poslyš, chceš něco k pití?
Nechce se ti spát?
Ne, můžeme se napít.
Mně nenalívejte. Musím brzo vstát a pak jít do práce.
- Určitě? - Jo.
- Taky jsem měla heřmánkový čaj. - Ano.
- Cože? Jaký čaj? - Ani to nezkoušej.
- Já to taky neumím vyslovit. - Heř-má-nek.
- Dobře. - Jo, tenhle.
- Nemáš whisky? - Ne, kámo.
- Rum? - Ne.
- Pivo? - Ne, kámo.
Co řešíš? Pojďme se napít.
Fajn, tohle nám musí stačit.
- Ukaž mi to. - Tady máš.
Prostuduj to.
- Co? - Nic.
Ne, mluv.
- Nic. - Mluv.
Ne. Nic.
Mluv, pako. Znám tě odmala. Řekni mi, co si myslíš.
Tohle taky určitě koupila Kávja, co?
Věděl jsem, že to řekneš.
Jo, koupila to ona. Posaď se.
Vidíš?
Jezdí tu tolik aut. Je tu tak živo.
To je právě super. Je tu bezpečno.
- Ti z Bombaje, co? - Ne, ti z Dillí.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Jak to je? Dobrou s kobrou.
Dobrou s kobrou.
- Nechci to vědět. Ne. - Není to tak, jak si myslíš. Je to...
- Jindy. - Jste hrozní.
To je dobrý. Švagrová se od nás učí.
- Svatba bude zábavná. - Hned svatba.
- Dobrou. - Dobrou.
- Opatruj se. - Ty taky.
Je to dobrý.
- Takže? - Donesu skleničky.
Jo.
Ano, přijeďte. Ajmera. Zion Tower.
Ano, Ajmera.
- Jede to? - Je to pomalý.
Kéšav měl mladšího bratra, že?
Ano. Saurabha.
Proč?
Vyfoťme se.
Nemám tu mobil, takže tvým.
Jo, dáme selfíčko. Vidím tě jednou za uherský rok.
Tak dost, kámo. Jo. Tak šup.
- Nastav to. - Kde?
- Tady. - Tak jo.
Označ mě, jestli to budeš někam postovat.
- Fotíš to přece ty. - Jo.
- Uděláme tamto? - Jo.
- Tak jo. Tři, dva, jedna. - Tři, dva, jedna.
- Vyliž prdel! - Vyliž prdel!
- A teď to druhý. Pamatuješ si to? - Jo. Jasně.
Tři, dva, jedna.
- Mrdka! - Mrdka!
- Pošli mi to přes WhatsApp. - Dobře. Když budeš v Dillí, zavolej mi!
- Dobře. - Dáme spicha. S celou naší bandou.
- Pozvem i Amana. - Jo.
Kámo.
- Tak jo. Tak zas někdy. Ahoj. - Ano, zatím.
- Pověz mi něco. - Ano?
To ty jsi Smraďocha Simrana zamkl na záchodě, že?
Ne, proč bych to dělal? To tys ho tam zamkl, ne?
- Ne, já jsem to nebyl. - Co?
- To je fuk. - Běž. Nestíháš.
Tak zas někdy. Opatruj se. A poslyš...
- Piš mi. - Běž. Nestíháš. Uletí ti letadlo. Běž.
Sice se mezi nás dál budou stavět zdi, ale napiš mi.
SAURABH KHURÁNA
Ahoj, asi mě neznáš, chodil jsem s Kéšavem do třídy...
Překlad titulků: Pavla Vašicová