- Dáte si čaj? - Ano, prosím.
Páni, čtyři z pěti. To není špatný, Sónu. Jde ti to skvěle, chlapáku.
Chceš slyšet vtip?
Jo. Řekni.
Jeden chlap si dal sev puri. Pak kýchnul
a prdnul si
a pak řekl: „Ty, kdo jsi na mě teď myslel,
dobrá práce, vybuchla mi prdel!“
Blázníš? Odkud to máš?
- Co se děje? Zase nějaká chyba? - Ne.
Recitoval jsem mu tu básničku o Měsíci, mami.
Ano, Měsíc. Jsi velmi inteligentní a chytrý, Sónu.
Tak jo, my jdeme. Mějte se. Kdy se vrací Kávja?
Měla by se vrátit dneska.
Ale myslím, že někoho zavraždila. Nemůžu se s ní spojit, nebere mi to.
Možná je na útěku.
- Bylo to ve zprávách. Ukázali i fotku. - Že jo?
- Řekli, že je na útěku. - Jo.
Kdo je na útěku?
KÁVJA KULKARNÍOVÁ
Cenu pro nejnadšenějšího zaměstnance Glucon-D získává pan Čadha.
Paní. Paní Čadha.
Pan.
- Tak co, kolik cen zbývá? - Devět.
Devět.
Nemůžu uvěřit, že tím procházíme každý rok.
Ještě půl hodiny.
Asi umřu. Snad si pohnou.
Nuda by mi nevadila, ale prostě to nesnáším.
Miss Goa 2018, jak se máš?
Hádej co? Dneska mám volno.
Dhruve! Už zase?
Je výročí úmrtí zakladatele.
- Máš kocovinu? - Neptej se. Cítím se hrozně.
- Určitě i vypadáš hrozně. - Sklapni. Až tě uvidím, skočím na tebe.
Jím hodně nezdravýho jídla, aby ses nezranila o kosti.
Chceš slyšet vtip? Jeden chlap si dal sev puri...
Musím jít. Pokecáme později.
Co to je? Takhle zničit vtip.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Myslím to vážně.
A tohle jsem já na vrcholu Kardung La.
Kardung La? Pro ty, co nevědí, o co jde,
Kardung La je nejvýše položená silnice pro motorová vozidla na světě.
- Páni. - Na světě.
A tohle byl pro mě výjimečný den.
Ale ze špatných důvodů.
Probudil jsem se s horečkou 38,3.
Jo.
Všichni kolem mě zareagovali stejně, říkali: „Kámo, umřeš.“
Ale já jsem na tu chvíli čekal posledních deset let.
Nemohl jsem to vzdát.
Tak jsem si řekl:
„Raunaku, i kdyby se ti něco stalo, kdybys umřel, protože se honíš za svými sny,
nebudeš ničeho litovat. Nebudeš se ohlížet zpátky a ptát se, co kdyby.“
Takový hovna. Samý klišé.
- Jedno za druhým. - Je tak sexy.
Takže pokud vaše srdce po něčem touží,
pokud o něčem sníte,
jděte a riskněte to.
Budete překvapení, co vám život přichystá na oplátku.
Když nic jiného,
aspoň hustou profilovku.
Poslouchejte své srdce.
Co máte dělat?
- Poslouchat své srdce. - Správně. Potlesk!
To je vše, dámy a pánové.
Co se to tam děje?
- Taky si uděláme selfie. - Ne, díky.
- Horský pes moc nespí. - Ani moc nejí.
Ale je velmi aktivní.
To městští psi prospí celý den.
- Ahoj. - Ahoj.
- Za kolik? - Za 25, ale pro vás za 20.
- Dvacet? - Za míň to neseženete.
To si myslím taky. V Bombaji to stojí 50.
- Je v tom cena benzínu. - Má pravdu.
Cena světové ropy
ovlivňuje cenu dopravy.
Což je druhý největší faktor, který ovlivňuje cenu ovoce a zeleniny.
Smlouváme s těmi lidmi o ceny,
když za to ve skutečnosti můžou šejkové a Trump.
- Zajímavý. - Kávja, že?
- Ano. - Cos vyhrála?
Jmenuje se to Vždy kupa nápadů.
Cože?
V podstatě to znamená, že pořád zahálím a mám spoustu času přicházet s nápady,
co změní nudný den v zábavu.
Ale řekni mi něco. Nezajídá se ti ta rutina?
- Já bych nemohl... - Vím, jak to myslíš.
Pravdou je, že ne všichni jsou nespokojení s prací v korporátu.
- Co ty? - Já jsem spokojená.
Když jsem dala výpověď v minulý práci, zkusila jsem pak spoustu různých věcí.
Hrnčířství, ekologické zemědělství, na chvíli dokonce i grafický design.
- Vážně? - A pak mi došlo, že mi chybí struktura.
Finanční zajištění.
Ty skvělé hodnoty indické střední třídy.
- Hezký výhled, co? - Moc hezký.
Ano, mám chilli a cizrnovou mouku.
Ano, koriandr taky. Dobře. Dám vám vědět.
Ano. Mám cizrnovou mouku. Dobře. Mějte se.
- Děláte pithla bhakri? - Ano.
Dobře, děkuju.
- Víš, co mi tohle světlo připomíná? - Večerní modlitbu?
Taky.
Ale je tu místo, co se jmenuje průsmyk Charang.
Je to asi 80 kilometrů od Almory.
Před pár lety jsem jím procházel.
A policie mi řekla,
že tam musím strávit noc, protože došlo k sesuvu půdy.
Byl jsem unavený. Tak jsem usnul.
Po pár hodinách
mě probudilo... tlumené klábosení.
A vidím asi 20, 30 mužů, kteří se sešli, aby si dali čaj a sušenky.
A mě překvapilo, že si vyprávěli příběhy. Romantické příběhy, lidové povídačky.
Tihle dospělí chlapi si vyprávěli příběhy.
Překvapilo mě to, tak jsem řekl: „Něco se slaví?“ „Ne, děláme to každý den.“
- To je zajímavý, ale proč... - Takže...
asi před pěti lety
jim nějaký chlápek dal rádio.
To rádio se pro ně stalo vším.
Byl to jediný zdroj zábavy.
Vždycky po práci se všichni sešli a poslouchali rádio.
Hudbu, zprávy, informace pro farmáře,
všechno možné.
A jednoho dne to rádio přestalo fungovat.
Ale ne. Co bylo dál?
Zkusili všechno, aby ho opravili.
Ale nepodařilo se jim to. Nakonec toho rádia měli plné zuby,
ale museli zaplnit tu prázdnotu. Tak si začali vyprávět příběhy.
- Tak jo, páni. - Jo.
Takže někde v Indii teď v 18:30
je pro lidi „rutina“
si vyprávět příběhy.
Páni. Je to jako...
jít do knihovny, kde by si najednou knížky začaly povídat.
Jo.
Asi tu historku odteď budu zakončovat takhle.
Děkuju.
Určitě jsi pochopil, že rutina nemusí být zas tak špatná.
- Jasně. - Kávjo!
Musím na záchod. Pojďme.
- Dobře. Takže... zůstaň v kontaktu? - Jo. Ty taky.
Víš, vlastně pojedu do Bombaje.
Za 23 dní mám v plánu procestovat Západní Ghát.
- Takhle konkrétně? - Rád věci plánuju. Ale nikdy to nevyjde.
Takže pokud budeš mít v té době čas, možná bys mě mohla provést po městě?
Jo, klidně ti s přítelem všechno ukážeme.
- Proč ne? Jo. - Jo?
- Devět, osm, jedna, devět... - Jo.
- Pět, sedm, tři, dva, devět, pět. - Uložit.
Tak jo. Uvidíme se.
- Zatím. - Zatím.
Moje lenochůdka.
Ne lenochůdka, ale lenochodka.
- Jo. Jak se máš? - Dobře.
Přivítej mě pořádně. Bylas pryč tři dny.
Máš pro mě boty do sprchy?
Jo? A župan?
- Nebudu ti krást župan. - Proč ne? Nebylo by to poprvý.
- Mám pro tebe dortík. - Vážně?
Do prdele, neměl bych ho jíst. Dej mi ruce. Šáhni si.
Cítíš to? Mužský kozy.
Děsí mě to. Gunít říká, že po nějaký době už nezmizí.
Děsivý. Mám mužský kozy.
Kavú, jsi v pohodě?
Jo, jen se osprchuju a přijdu.
Musíš být unavená.
Až budeš hotová, tak se navečeříme.
Dobře.
Raunak: Dojela jsi domů v pohodě?
Měl bys opravit tu sprchu.
Borůvkový sprcháč?
- Borůvka s medem. - Voní to hezky.
- Pithla bhakri? - Ano.
- Nějaká nová maháráštská restaurace? - Ano.
- Jaký to je? - Úplně jako od mámy.
- Cože? Vážně? Super. - Je to moc dobrý.
- Jak se ta restaurace jmenuje? - Počkej, taky to zkusím.
Dhruv.
- Tos vařil ty? - Jo.
Mělas chuť na pithla bhakri od mámy. Tak jsem ji požádal o recept.
Není to těžký.
- Fakt ti to chutná, že jo? - Je to moc dobrý.
Pak jsem dodržel správný postup.
Několikrát mi volala a ptala se, jak to jde. Je milá.
Jo a Ákášův bratranec poslal video. Tanec, co máme nacvičit na svatbu.
Pěkný tanec, jednoduchý. Zvládneme to. Bez problému.
Pošli mi ho.
Co se děje?
- Jak to myslíš? - Co se děje?
Něco se děje.
Neusmíváš se jako blázen a to bys měla.
Ani sis to nevyfotila a nedala to na Instagram.
Takže něco je špatně.
- Užijme si v klidu večeři. - Takhle si to nikdo z nás neužije. Mluv!
To bylo co? Ano, budu mluvit, nebo ne, nebudu?
Proč lidi do SMS píšou „hmm“?
Není to úplně zbytečný?
Hej!
Co je?
Když se tě na něco zeptám, odpovíš upřímně?
Jo.
Slibuješ?
Ano, vařil jsem to já. Vlastníma rukama. Není to těžký. Zvládl jsem to.
- Já vím, blázínku. - Tak co?
Dhruve, máš někdy pocit, že bys...
měl chodit s někým jiným?
Cože?
Odpověz.
Prý odpověz. Ne. Teda...
myslím, že ne.
Jsem tu s tebou,
večeřím pithla bhakri, žiju s tebou
a jsem moc šťastný.
- Dobře. - Chci říct...
- Jsem prostě šťastný. - Dobře.
- Tak já ti to ulehčím. - Jo, dobře.
S jakýma holkama jsi chtěl chodit na výšce?
Počkej. Ptáš se mě, jaký holky se mi líbí?
Po všech těch letech se mě ptáš na můj typ?
Líbí se mi holky jako ty.
Neznám svůj typ.
Chodím s tebou už tak dlouho...
Co se děje? Proč se mě na to ptáš zrovna dneska?
Tak jo.
Dneska tam byl jeden motorkář.
Jmenuje se Raunak.
Cestuje po celý Indii.
Má cestovatelský blog a je fotograf. Teda...
Nejdřív mi přišlo, že se dost předvádí.
Ale pak jsme se dali do řeči a vyprávěl fakt zajímavý historky.
Motorkář.
Nemá pořádnou práci,
ale má to v hlavě srovnaný. Rád věci plánuje.
A pak jsme si vyměnili čísla a on mi zrovna napsal.
Dalas mu svoje číslo?
- Snažím se ti tu něco vysvětlit. - Jo, Kávjo, ale...
Flirtovalas s ním?
- Kávjo? - Ne.
Ne, já...
Jen jsem se chovala jinak.
Co nejlíp.
Jo. To zní jako flirtování.
Dhruve, o to tu nejde.
- Vážně? - Řekla jsem mu, že mám přítele.
Že když bude v Bombaji, provedeme ho tu.
Cože? No ty píčo.
Promiň, ale to si děláš prdel. To má být jako co?
Provedeme ho tu? No ty vole.
Dhruve, můžeš se uklidnit?
Ano, dobře, mluv.
Zaprvý, nejde tu o něj.
- Dobře? - Jo, dobře.
Jen mě celá ta situace donutila přemýšlet.
Co když existuje někdo, kdo se ke mně hodí víc?
Někdo jiný. Nejde jen o mě. Jde i o tebe.
Nemyslíš, že někdo jiný se k tobě hodí víc?
Tohle má být konečná? Není tu někdo lepší...
Jo, já to chápu.
Takže jsi o tom nikdy nepřemýšlel? Řekni mi pravdu.
Abych řekl pravdu, přemýšlím jen o jedný věci.
Zatímco já jsem vstal brzo, šel koupit cizrnovou mouku,
vytáhl z tvý mámy recept a uvařil ti pithla bhakri,
ty jsi tam někde užíváš s nějakým vagabundem.
- Proč se směješ, cvoku? - Vagabund?
Ano, je to vagabund. Motorkář.
O to nejde, Dhruve. Nejde tu o něj. To se ti snažím říct. Jde o...
Jde o to, že se pro něco rozhodneš.
Jak si můžeš být jistý, že to byla správná volba?
- Třeba je tu někdo lepší, něco lepšího. - Jo, jasně že tu vždycky je něco lepšího.
- Takže co? - Takže...
Co s tím?
Nikdy nebudeš šťastná.
Tak to není.
Jsem šťastná, když směřuju k vysněný budoucnosti, k tomu, abychom se měli líp.
Teď je snad něco špatně? Je to perfektní, jak to je.
Není nic špatně.
Nejde o nás. Jen říkám, obecně, že...
- Je tu někdo... - Jo.
Musíš se prostě snažit užívat si toho, co máš.
I když to není jen o tom. Ale je to na tom to nejtěžší, ne?
Nevím.
Dobře, taky jsem o tom přemýšlel.
Jsem jen člověk.
Třeba když v Bombaji potkám holku z Dillí, máme něco společnýho.
Řešíme, kam zajít na knedlíčky, kam na chaat.
A když jí řeknu, že je to nezvyk, že v zimě sedíš na terase a je vedro,
chápe to. Jasně že to chápe.
A jasně že tu jsou lepší chlapi než já, hezčí chlapi než já. Jasně že jo.
A až tě rozesmějou tak jako já, až se jim otevřeš tak jako mně,
pak to ponesu těžce.
Jako lidi jsme docela obyčejní.
Nejsme výjimeční. Nejsme superhvězdy.
Ale díky nám se cítím výjimečný. Náš vztah je skvělý.
Když jsme spolu, je to zábava. Je to super.
Takže mi nevadí být obyčejný, protože je to super.
Víš, jaký to je?
Jako když Leicester City vyhrál Premier League. Přesně takový.
Ano, takhle to je. Jasný.
- Jo. - Cože? Narovnej se.
Jo, je to tak.
Pravděpodobnost, že Leicester City vyhraje, byla 5000 ku 1.
I pravděpodobnost, že Mahátma Gándhí pořád žije, je vyšší.
Tak jak vyhráli?
Klapalo jim to. Měli dva, tři výjimečný hráče,
zbytek týmu byl v pohodě, ale hráli dobře týmově. Soudržnost, ano!
Soudržnost, to jejich trenér furt opakoval. Jo, hráli dobře jako tým.
A co jsme my dva?
Taky jsme tým.
Koukneme na Andaz Apna Apna.
V neděli. Mistr zločinu Gogo.
Díky za tohle.
- Bylo to úžasný. - Jo? Dobrý, že?
Teď bych si dal ten dortík. Víš co?
Dám si k tomu dva kopečky vanilkový zmrzliny,
mátový lístky a Baileys. Bomba!
- Ty vole. - Jen do toho. Mužský kozy.
Takový věci neříkej.
Ne, seru na to, klidně to říkej. Ale vážně,
co když už nezmizí, a naopak budou dál růst?
- Co pak? - Bude to skvělý.
- Půjdem spolu kupovat podprdu... - Jdi do hajzlu.
- Co? - Neboj se o svý prsa.
- Miluju je, stejně jako miluju tebe. - Vážně?
Jak to, že ho neslyším?
Kde je ten tvůj vagabund? Vagabunde? Dívej se, tohle je láska.
- Omlouvám se. - Za flirtování?
- Neflirtovala... - Jo, dobře.
Co je? Chceš taky?
Ne, Dhruve. Zkusíme něco novýho, dobře?
Zkus ten čaj pít bez srkání.
Umím to. Ale není to tak dobrý. Jsem střední třída. Nemůžu za to.
Můžu ti něco říct?
Bylo to trochu divný,
když jsi mluvila o tom vagabundovi.
Jen trochu. Ale jo, bylo to divný.
Popravdě...
bylo to divný ti o tom říct.
Jo...
Ale neříct ti to by bylo nefér.
Díky nepříjemným rozhovorům se pak cítíš dobře.
Jo, je lepší říct něco nepříjemnýho, co nás trápí, než nikdy nic neříct, že?
Opakuješ, co jsem řekla, akorát anglicky?
- Co se pak stalo s Leicester City? - Po tý výhře?
Málem sestoupili o ligu níž. Hráli hrozně.
- Cože? - Ten tvůj výraz.
- Vážně? - Jo.
To už je jiný příběh. Toho se nemusíme bát.
Dhruve? Doneseš mi prosím trochu vody?
- Zapomeň. - Mám žízeň.
- Zajdi si tam. - Jsem unavená.
- Taky jsem unavený. - Prosím.
Vstaň a zajdi si tam.
- Fajn. Jen kvůli pithla bhakri. - Aspoň k něčemu to bylo.
Když už tam jdeš, dones mi taky vodu.
Žízeň je v noci velmi nakažlivá.
- Hned máš taky žízeň. - Moc mluvíš.
NE NA PRODEJ
Proč jsi po cestě nezhasla? Nelehej si.
Už ležím.
- Co to má být? - Jdi tam ty.
Jdi tam ty? Šla jsi kolem!
Překlad titulků: Pavla Vašicová