Manner, flot slips.
Tak.
Hvor fik du det fra?
Hun købte det, mand. I Satellite Mall i Bombay.
Hun gav dig et Liverpool-slip?
Sikke en kæreste, mand.
Hej min ven.
Spiser du?
-Hvorfor er alle så fint klædt? -Hold op.
Hvad er der i vejen med dig?
Undskyld! Lort!
Undskyld.
Spis citronen.
Fedt. Kom, Kavya! Få hende til at drikke.
-Jeg tager den. -Ja, drik.
Fedt. Nu er det din tur, min ven.
-Nej, mand, lad være. -Hvad mener du?
-Jeg har ikke lyst. Jeg drikker øl. -Men det er min sprut.
Det er mit bryllup. Fortæl ham det.
Drik, din idiot.
Fedt.
-Hvad sætter du på? -Vent og se.
Er I ikke glade til brylluppet?
Narhoveder! Røvhuller!
Lort! I er narrøve!
-Skide røvhuller! Hunde! Lort! Hvad skete der? Aakash?
Hvad er der?
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
"HVOR ER VI?"
Cocktails
-Hvorfor kommer tjenerne ikke med mad? -Hvad?
Ingenting.
Jeg kommer om lidt.
Se, der er også grøn chutney.
Det er hans første dag, så jeg ønskede ham tillykke fra os.
Okay.
Vent, jeg får et opkald.
Aakash ringer.
Ja, hvad er der?
Hvad, lige nu? Er alt ok?
Okay, jeg kommer. Jeg er tilbage om lidt.
-Det er et romantisk øjeblik. -Undskyld. Alle er fulde, så jeg tog dig.
Er du gal? Jeg siger til dine børn,
at jeg lynede deres far op på hans bryllupsdag.
-Hold mund. Det er et godt bryllup, ikke? -Jo, skønt.
Jeg elsker sengene. De er så...hoppelige! Har du...
-Hvad? -Haft sex?
-Fortæl mig det. -Undskyld...
Vil du ikke se dansene?
Dem har jeg set på i to måneder. Jeg har ikke lavet andet?
Jeg har ikke set Nandinis dans endnu.
Og hun ved ikke, jeg optræder for hende.
-Mener du det? Solodans? -Ja.
Fedt! Lad os ordne dit hår.
Men kan du det? Se din hånd.
Makker, jeg er gommen. Jeg kan alt.
Lad det være sådan.
-Vil du fortælle mig noget? -Hm.
Bagpå.
-Færdig? -Hvorfor er den stram?
-For du tror, du er tynd. -Rend mig.
Et øjeblik. Jeg ordner det.
Hvordan fandt du ud af, du ville giftes med Nandini?
Hvad er der galt med dig? Sikke et Bollywood-spørgsmål.
-Nej, jeg mener det. -Dig og Kavya?
Nej, jeg mener nej. Ligesom...
-Vi tænker ikke på det. -Du kan sige det til mig.
Selvfølgelig. Jeg spørger bare. Hvordan vidste du, det skulle være Nandini?
Vi kunne ikke finde et hus, da vi havde ledt i tre måneder.
-Tager du gas på mig? Nej, selvfølgelig ikke.
Det var en af grundene, men...
Jeg ved det ikke. Det var ikke en stor ting, mand.
Den dag jeg tænkte på det, havde jeg det bare... fint.
Da jeg ville spørge hende pigen i ottende klasse:
"Vil du være min ven?" Da var jeg mere bange.
Med Nandini var det... Hvad sker der efter brylluppet, mand?
Og da jeg tænkte hvorfor Nandini?
Tænkte jeg, at jeg kan tale med hende.
Når som helst, hvor som helst og om alt.
Selv når vi skændes, kan jeg tale med hende.
Og det gør det...
...meget helligt.
Det er Nandini, mand. Og det er mig. Det er Aakash og Nandini.
Det er sjovt. Det er det bedste.
Endelig.
Av.
Hvad laver du? Hvorfor tager du den af?
Hvad fanden laver du? Din arm bliver værre.
-Den er fin. Bare... -Er du sikker?
-Hvordan skal jeg ellers have jakken på? -Okay, ja.
Tag den af.
-Briyani? -Ja, briyani.
Hvor fik du det fra?
Jeg opdagede... at hvis jeg ikke kan gøre min Kavu glad,
kan jeg i det mindste gøre mit biryani-monster glad.
Men middagen er ikke serveret endnu. Hvad gjorde du?
Jeg er gommens ven. Alt er muligt.
Er det lækkert?
Tak.
Undskyld.
Jeg er også ked af det.
Jeg mener det.
Jeg mener det også.
-Græder du? Hvad? Nej!
Jeg ved, du gjorde det.
Jeg havde det rigtig skidt.
Det skulle du også.
Slipset har udrettet mirakler.
Lige på, mand!
-Men derudover må vi tale sammen. -Ja.
Det bliver vi nødt til.
Vi behøver ikke gøre det nu, men senere.
Hm.
-Hør. -Hm.
Kan du tage fri i morgen?
-Det har jeg gjort. -Hvad?
-Virkelig? -Hm.
Hvad tror du, jeg lavede på min telefon?
-Du viser dig at være ret klog. -Du er heldig med mig.
Kavu? Festdyr?
Jeg er død.
Du er i live.
-Hvorfor gjorde du det? -Tag den mod tømmermænd.
Tak.
Hvor er vi?
SULA VINGÅRD
Glem det.
-Her, en souvenir. -Tak.
-Hvorfor er vi i Sula? -Bare fordi...
Jeg følte, vi var ved at glemme os selv.
Og du ved det nok allerede.
Det er godt at komme tilbage til velkendte steder,
for de steder minder en om, hvem man virkelig er.
Og du har ret. Jeg er lidt uorganiseret.
Og jeg ved ikke hvorfor, men jeg kan ikke se det store billede.
Jeg er også selvisk.
Jeg ved, jeg har været åndsfraværende og
jeg har jongleret med 100 ting ad gangen.
Så det er klart, jeg klokker i det.
Men så ender det bare med at handle om os.
Og...
Hvorfor tror du, det er?
For jeg tager os for givet.
Det ved jeg, jeg gør...
Jeg burde ikke, men det gør jeg.
Det var ubehageligt i går.
Jeg ved det, men...
...det gode kommer efter de ubehagelige ting.
I går efter skænderiet, da jeg så dig sidde der.
Da så jeg ikke den krølhårede pige med eyeliner sidde der,
jeg så dig.
Og jeg så dig lang tid efter.
Jeg elsker dig virkelig, mand.
Oprigtigt talt.
Det var en mærkelig mavepine...
...og jeg vil aldrig føle sådan igen.
Ved du hvad, Dhruv.
Det er vigtigt for mig at arbejde hårdt og være selvstændig.
At være selvforsynende.
Og det handler ikke om, hvad jeg vil eller ikke vil,
eller at bade med en spand eller en kop.
Det er... mere end det.
-Det ved jeg. -Nej, det tror jeg ikke, du gør.
Jeg ved, det virker indlysende, men
jeg tror ikke, du ved, hvad jeg kommer fra.
Mine forældre standsede mig aldrig i at gøre noget.
De lærte mig altid at udmærke mig i alt, hvad jeg gjorde.
De lærte mig at være selvstændig.
Ærlig talt, Kavu, jeg har aldrig villet standse dig.
Nej, det ved jeg, Dhruv...
Det er ikke det, siger jeg...
Jeg fortæller bare, hvad jeg kommer fra.
Jeg prøver også at finde ud af det dag for dag.
Jeg har bare brug for din støtte til hvad jeg beslutter.
Hvad skete der?
Nu tænker jeg pludselig på, hvor anderledes min barndom var.
Meget tidligt i mit liv fandt mine forældre ud af, at drengen var klog.
Så op gennem skoleårene pressede de mig til at arbejde hårdt.
Da jeg kom på universitetet, opdagede jeg, jeg havde sgu ikke haft en barndom.
Så tænkte jeg, at nu skulle jeg more mig.
Og tro mig, jeg kommer ikke med undskyldninger,
men jeg nød ikke min ph.d.
Det var selvfølgelig sjovt i starten.
Men... det var... Jeg er ikke uambitiøs.
Jeg kunne ikke lide det.
Det føltes som skole, som mit job.
Det føltes som...
Hvad? Er det det hele?
Ja, men nu handler det om at leve et liv,
jeg selv kan bestemme.
Sådan virker det ikke.
Det er ikke så nemt i den virkelige verden, Dhruv.
Jeg ved, hvad du kommer fra. Jeg hører dig.
Jeg bliver nødt til at tage mig af det nu, i stedet for at tænke på fremtiden.
Og det vil jeg.
Dhruv, der er en ting til.
Jeg vil bare have, du er enig, uanset hvad.
Jeg vil hjælpe dig med dit familielån.
-Ja, men sagen er... -Dhruv.
Okay, fint.
Tak.
Nej, det er mig, der takker.
Pis, mand. Vi har talt om de ting.
Liv eller karriere.
-Hvorfor ligner alt en kliché? -Fordi det er en kliché.
Du havde ret, da du sagde vi var almindelige mennesker.
Vi bliver nødt til at arbejde ekstra hårdt for at gøre hverdagen særlig.
Så, det gør vi, ikke?
Dhruv?
Har du opdaget, vi begge ser så forskelligt på verden?
Det bliver ikke let, men... vi bliver ved, ikke?
Hvad er det?
Er det mælk?
Det lugter mærkeligt.
Jeg tror, nabokonen har lavet noget.
Eller du har lavet noget?
Lammekotelet?
Seriøst?
Hvor kommer det fra?
-Fra Moonlight, Momo. -Hvad?
Men hvordan? De leverer jo ikke, mand.
-Det ved jeg. -Hvad mener du med det?
Jeg ringede til ejeren og spurgte ham.
Han lavede det derhjemme, og hans dreng leverede det.
Hvorfor kniber jeg ikke en tåre?
Hvordan smager den?
Den er vist blevet dårlig.
Det gør ikke noget.
Det kunne have været perfekt.
Hvorfor er du ked af det? Vi kan prøve den nye kinesiske.
Lad os gøre det.
Det skal ikke være perfekt.
Det skal bare være os, ikke?
Lad os gå, før det lukker. Ellers må vi hjem igen, og jeg laver nudler.
-Hvad med røræg? -Det kan jeg også lave.
-Okay. -Lad os gå.
-Jeg kan også lave mad. -Ja, brød med smør.
Hold mund! Har du aldrig spist det, jeg har lavet?
Vi fik den der chili.
Hvilken opskrift er det?