Fint slips.
Takk.
Hvor fikk du tak i det?
Hun kjøpte det. På Satelite-kjøpesenteret i Bombay.
Hun ga deg et Liverpool-slips?
For en kjæreste, bro.
Hei.
Spiser du?
-Hvorfor er alle så pyntet? -Dropp det.
Jeg vil se hva som bet deg der.
Unnskyld! Faen!
Unnskyld!
Spis sitronen!
Lekkert. Kom igjen, Kavya! Kom igjen, gi henne noe å drikke.
-Jeg tar denne. -Ja. Drikk.
Lekkert. Din tur, kompis.
-Nei, det går bra. -Hva mener du?
-Jeg tar en øl. -Det er ikke Mr. Raos sprit. Min sprit.
Det er bryllupet mitt. Si det til ham.
Drikk, din dust.
Lekkert!
-Hva setter du på? -Vent og se.
Er dere ikke glade i bryllupet?
Kødder! Drittsekker!
Faen ta dere!
-Jævla drittsekker! Faen! -Hva skjedde? Aakash?
Hva er det?
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
"HVOR ER VI?"
cocktails
-Hvorfor kommer ikke kelnerne med mat? -Unnskyld?
Ikke noe.
-Er straks tilbake. -Hmm.
Se. De har grønn chutney også.
Det er hans første dag, så jeg ønsket ham lykke til fra oss.
Ok.
Hold denne, mobilen min ringer.
Det er Aakash.
Ja, hva er det?
Hva? Akkurat nå? Er alt i orden?
Ok, jeg kommer. Er straks tilbake.
-Dette er et romantisk øyeblikk. -Unnskyld. Alle er fulle. Forstyrret deg.
Er du gal? Jeg forteller det til ungene dine.
At jeg dro opp smekken til faren deres på bryllupsdagen hans.
-Hold munn. Bryllupet er bra, ikke sant? -Ja, det er flott.
Jeg elsker sengene! De er så... Spretne! Har dere...
-Hva? -Hatt sex?
-Si det. -Unnskyld. Eh...
Vil du ikke se dansene?
Jeg har sett dem i to måneder. Hva annet har jeg drevet med?
Jeg har ikke sett dansen til Nandini ennå.
Og hun vet ikke at jeg skal opptre for henne.
-Seriøst? Solodans? -Ja!
Supert! Vi må fikse håret ditt.
Men klarer du det? Se på armen din.
Jeg er brudgommen. Jeg gjør alt.
La det være. La det være sånn.
-Kan du fortelle meg noe? -Hmm.
Bak.
-Ferdig? -Hvorfor er den trang?
-Fordi du tror du er tynn. -Faen ta deg.
Vent litt. Jeg skal gjøre det.
Hvordan visste du at du ville gifte deg med Nandini?
Hva er det med deg? Det er så Bollywood å spørre om det.
-Nei, jeg mener det. -Du og Kavya?
Nei, jeg mener, nei. Nei, men...
-Det er ikke et tema. -Du kan si det til meg.
Klart jeg kan. Jeg spør bare hvordan du visste at Nandini var den rette?
Vi kunne ikke finne et hus etter å ha lett i tre måneder.
-Seriøst? -Nei, selvsagt ikke.
Det var én av grunnene. Men...
Jeg vet ikke. Det var ikke så... Det var ikke svære greier.
Den dagen jeg tenkte på det, kjentes det... Bra.
Da jeg skulle spørre den jenta i åttende klasse:
"Skal vi være venner?", frika jeg mye mer ut.
Med Nandini var det... Hva skjer etter giftermålet? Skjønner?
Og når jeg tenkte: "Hvorfor Nandini?"
Jeg kan snakke med henne.
Når som helst, hvor som helst, om alt.
Selv når jeg krangler med henne, kan jeg snakke med henne. Skjønner?
Og det gjør det...
Veldig hellig.
Det er Nandini. Og meg. Det er Aakash og Nandini.
Det er gøy. Det er det beste.
Endelig.
Hva gjør du? Hvorfor tar du den av?
Hva faen driver du med? Armen din blir verre.
-Nei, da. Bare... -Er du sikker?
-Hvordan skal jeg ellers få på meg jakka? -Greit.
Ta den av.
-Briyani? -Jepp. Briyani.
Hvor fant du den?
Jeg innså bare at om jeg ikke kan gjøre Kavu-en min fornøyd,
kan jeg i det minste gjøre briyani-monsteret mitt fornøyd.
Men middagen er jo ikke servert ennå. Hvordan greide du det?
Jeg er venn av brudgommen, alt er mulig.
Er den god?
Takk.
Jeg er lei for det.
Jeg også.
Jeg mener det, ok?
Jeg også.
-Gråter du? -Hva? Nei!
Jeg vet at du gjorde det.
Jeg følte meg råtten. Virkelig.
Og det burde du.
Slipset gjorde underverker.
Kjør på, bro!
-Vi må ta en prat. -Ja.
Vi må det.
Vi trenger ikke prate akkurat nå, vi kan prate senere.
-Du. -Hmm.
Kan du ta deg fri i morgen?
-Jeg har allerede gjort det. -Hva?
-Har du? -Hmm.
Hva ellers tror du jeg gjorde på telefonen nå nettopp?
-Du vokste opp til å bli skikkelig smart. -Du har en juvel av en kjæreste.
Kavu? Partyløven?
Jeg er død.
Du lever.
-Hvorfor gjorde du det? -Ta den. For bakrusen.
Takk.
Hvor er vi?
SULA VINGÅRD
Glem det der.
-Her. En souvenir. -Takk.
-Men hvorfor er vi her? -Bare...
Jeg begynte å få en følelse av at vi glemmer oss selv.
Og du vet kanskje dette allerede.
Det er godt å komme til kjente steder,
for de stedene får deg til å huske hvem du virkelig er.
Og du har rett. Jeg er litt uorganisert.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg greier ikke se det større bildet.
Jeg er også egoistisk.
Jeg vet at jeg har vært opptatt og
prøvd å sjonglere hundre ting på én gang.
Det sier seg selv at jeg føkker opp en ting eller to.
Men på ett eller annet vis ender den tingen opp med å handle om oss.
Og...
Hvorfor tror du det er sånn?
Fordi jeg tar oss for gitt.
Jeg vet jeg gjør det...
Jeg vet at jeg ikke burde det, men jeg gjør det.
I går kveld var det virkelig ubehagelig.
Jeg vet det, men...
Det fine kommer fra de ubehagelige tingene.
I går, etter krangelen vår, da jeg så deg sitte der,
så jeg ikke bare jenta med krøllete hår og kohl rundt øynene,
jeg så deg.
Og jeg så deg, etter lang, lang tid.
Jeg elsker deg virkelig høyt.
Helt på ekte.
Jeg vet ikke. Jeg hadde vondt i magen på en rar måte...
...og det vil jeg aldri føle igjen.
Vet du, Dhruv?
Det er veldig viktig for meg å jobbe hardt, være uavhengig.
Greie meg selv.
Det handler ikke om å ville ha noe eller ikke ha noe,
eller bade med ei bøtte og en kopp.
Det... Handler om mye mer enn det.
-Jeg vet det. -Nei. Jeg tror ikke du gjør det.
Jeg vet at det virker selvinnlysende,
men jeg tror ikke du vet helt hva jeg kommer fra.
Foreldrene mine hindret meg aldri i å gjøre noe.
De lærte meg å utmerke meg i alt jeg gjorde.
De lærte meg alltid å være selvstendig.
Det har aldri vært meningen å hindre deg.
Nei, jeg vet det. Jeg...
Det er ikke det jeg sier. Jeg sier bare...
Jeg forteller deg bare hva jeg kommer fra.
Jeg finner også ut av alt dette underveis.
Jeg trenger bare at du støtter meg uansett hva jeg velger.
Hva skjedde?
Jeg kom til å tenke på hvor forskjellig barndommen min var.
Foreldrene mine fant tidlig ut at denne guttungen var smart.
Gjennom hele skolegangen presset de meg til å jobbe hardere og hardere.
Da jeg begynte på universitetet, innså jeg at jeg ikke hadde hatt noen barndom.
Så jeg tenkte at det er nå jeg må ha det gøy.
Og stol på meg når jeg sier dette, det er ingen unnskyldning,
men jeg hadde ingen glede av doktorgradsstudiene.
Det var gøy i starten, klart, det var derfor jeg gjorde det.
Men... Det var... Jeg er ikke uten ambisjoner, bare...
Jeg likte det ikke.
Det føltes som skole, som en jobb,
det føltes bare som...
Hva? Er dette alt, liksom?
Men uansett, nå handler det om å leve et liv
i et tempo jeg kan styre selv.
Det er ikke sånn det funker.
Det er ikke så enkelt i den virkelige verden.
Jeg vet hva du kommer fra. Jeg hører hva du sier. Og...
Jeg må begynne å bry meg om dette også, ikke bare tenke på framtiden.
Og jeg skal det.
Det er én ting til, og jeg...
Jeg vil bare at du skal være enig med meg uansett hva som skjer.
Jeg vil hjelpe deg med familielånet ditt.
-Ja, men greia er... -Dhruv.
Ok. Greit.
Takk.
Nei. Takk til deg.
Faen, altså. Vi har begynt å snakke om de tingene.
Livet foran karriere, karriere foran livet.
-Hvorfor høres alt ut som en klisjé? -Fordi det er en klisjé.
Du hadde rett da du sa at vi ikke er ekstraordinære folk.
Vi må faktisk jobbe hardt for å gjøre hverdagen vår spesiell.
Så vi gjør det, ikke sant?
Dhruv?
Ser du hvor forskjellig vi oppfatter verden?
Det kommer ikke til å bli lett, men... Vi må fortsette, ikke sant?
Hva er dette?
Er det melk?
Det lukter rart.
Jeg tror nabokona har laget noe.
Har du gjort noe?
Lammekoteletter?
Seriøst?
Hvor kommer dette fra?
-Fra Moonlight, Momo. -Hva?
Men hvordan? De leverer ikke på døra.
-Jeg vet det. -Hva mener du med at du vet? Si det!
Jeg ringte eieren, jeg kom med en forespørsel,
han lagde det hjemme og gutten hans leverte det.
Hvorfor får jeg ikke klump i halsen?
Hvordan smaker det?
Jeg tror den har blitt dårlig.
Hva skjedde? Det går bra.
Dette kunne ha vært perfekt, ikke sant?
Hvorfor er du lei deg? Vi kan prøve det nye kinesiske stedet.
Vi drar.
Det er ikke meningen at det skal være perfekt.
Det er bare meningen at det er oss, ikke sant?
Vi må dra, ellers stenger de, og jeg blir nødt til å lage posesuppe.
-Hva med eggerøre? -Jeg ville måtte lage det også.
-Akkurat. -Vi drar.
-Jeg kan også lage mat, vet du. -Ja, brødskiver.
Ti stille! Har du aldri spist maten min?
Vi hadde den chilien...
Hvilken oppskrift er det?