PALUBNÍ VSTUPENKA
PAS
- Ahoj, Momo. Kde jsi? - Ve spodním prádle.
Cože? Dhruve, za čtvrt hodiny budu na stanovišti autobusů.
Za čtvrt hodiny? Mělas přijet až v sedm ráno!
Nahnali jsme to v noci.
Kruci. Počkej, za deset minut tam přijedu.
Krucinál!
Ne, moment.
- Haló? - Ahoj! Podívej se sem.
Kam? Čí je to číslo?
Řidičovo. Můj mobil je vybitý.
Koukni se sem. Doprava. Sakra, Kavu, to je doleva.
Tady vpravo. Vpravo!
- Ahoj! - Ahoj, Dhruve!
Pojď sem!
Ty pojď sem. On kvůli mně čekal.
Mně dal mobil. Pojď sem ty.
Dhruve, mám tu kufr. Je to hloupý.
Tak jo, kašlu na to. Přijdu tam. Lituju, kámo. Jdu tam.
- Tady máš. - Tak jo.
Po 14 měsících!
A po tisícerém plánování Nágpur-Finsko…
- Jsme tady! - Jsme tady.
Přivezla jsi kleštičky na nehty?
SERIÁL NETFLIX
EPIZODA 1 KRUHY
Na co zíráš? Vždyť se nic neděje.
Jsou tak trapní!
Proč? Mít cucfleky není žádný trapas.
A tohle je na to pěkné místečko. Co říkáš?
Chyběls mi. Ale zvykla jsem si být bez tebe.
To se mi nelíbí.
Taky jsi mi chyběla.
Díky, žes za mnou přijela.
Díky, že se se mnou přestěhuješ do Bombaje.
Díky, žes mě vždycky podržela.
Jsi fakt zlatá.
FINSKO JEDEN MĚSÍC ODLOUČENÍ
Jak se zbavit myší a nezabíjet je
Ahoj, jak je? V pohodě?
Kavu, ona se vrátila.
Jaká „ona”?
- Ta myš. - Už zase? Jak tam v té zimě přežívá?
Nemám tušení.
Co tvůj spolubydlící?
Ještě nepřišel.
Ptal ses ho, kdy přijde?
Ne.
Tak se ho zeptej.
Kavu, sotva utrousí dvě slova. Ať se jde bodnout.
Napiš Sanketovi, jestli má volno.
S manželkou pracují každý jinak.
Kolem 20,30 večeří, dívají se na televizi,
vyčistí si zuby a jdou spát.
Sanketův domácí život bych chtěla mít.
Já bych chtěl mít jeho práci.
Ve 30 letech řídí největší statistickou laboratoř ve Finsku.
To je k nevíře.
Taky se k tomu dopracuješ. V práci i doma.
Je to měsíc, co jsi odjel.
Už je to měsíc?
No ne.
- Ahoj! - Řekni mi ještě něco o životě v Nágpuru.
- Mluvili jsme spolu před hodinou. - No a co?
Nic.
Přišly holky.
Bude mejdan?
Jo, přivedla je Nupur. Jen tak sedíme a povídáme si.
To je hezký.
Ujde to.
Nechceš přiznat, že se bavíš, když já jsem sám?
- Blbost. - Fakt? Pletu se?
Možná…
ne.
- Vidíš? Já to věděl. - Jen jsem to nechtěla rozmazávat.
O to se neboj. Je fajn, jak jsi ohleduplná.
Jen si to užívej.
Dej fotky na Instagram, nahraj historky, dělej, co jen chceš.
#ZlobiváHolka.
#RegresivníStrýc.
- Tak ahoj. - Ahoj.
KÉRALA - DNEŠEK
Dhruve, proč nejedeme v hausbótu jako normální turisti?
Chtěl jsem poznat místní život.
A tak musíme cestovat s místními lidmi.
Já jsem chtěla pravý opak.
Do Munnaru pojedeme, jak budeš chtít ty. Slibuju.
Fajn.
Alappuzha.
Alappuzha!
Musíš stočit jazyk.
Alappu… zha!
…ppuzha!
Vždyť jsem sroloval jazyk. Alappu… zha!
Radši toho nech.
Být z Maháráštry má jednu výhodu.
Nejsi ani ze severu, ani z jihu,
ale rozumíš hindštině a umíš vyslovovat jihoindická slova. Paráda!
Fajn. Mýho tátu tím ohromíš.
Až se bude mluvit o svatbě, zmíním se o tom.
Bude se jen lehce vtipkovat. Bude to v pohodě.
Chytré, ne? Fakt chytré.
Jo, určitě ti dá souhlas vzít si ho.
Jo!
Tenkrát jak jsi odmítl sex po telefonu, protože jsi právě dokoukal porno.
Jo, vzpomínám si. A tebe naštvalo, když jsem řekl, že je to užitečnější.
Jo, co to mělo být?
- Co si dáte? - Zdravím!
Dvě americké kávy, jednu střední a jednu velkou.
Máme jen jednu velikost.
To nic, já ji nechci.
- Fakt? Tak jo. - Jo.
Jednu střední a trochu mléka zvlášť.
Můžete si dát cappuccino.
Cappuccino má na mě trochu moc mléka. Chci trochu mléka zvlášť.
Momo, všiml sis, jak „jo” a „tak jo” říkáš s přízvukem?
To je ale pěkný.
Myslel jsem, že nezměním přízvuk, ale spíš z pohodlí.
Když mluvíš jejich nářečím, nemusíš nic opakovat.
Tím se to… zjednoduší.
- Změnil ses. - Fakt?
V čem konkrétně?
Ve víc věcech. Samozřejmě ve způsobu, jakým mluvíš.
Jsi sebejistější. Jsi hezky oblečený. Sluší ti to.
A jsi vysportovaný.
Myslíš? Tak dobře.
Už jsem ti to řekl, ne? Finové se nedřou do úpadu.
Chtějí mít život i mimo práci. Proto jsou vyrovnanější.
Viděl jsem jejich návod a okopíroval jsem ho.
- Ale tancovat pořád neumíš. - Není to tak hrozný, nepovídej!
To ty jsi úplně stejná.
Určitě se pár věcí změnilo. To zjistíme časem, ale…
jsi ten samý člověk.
Kde je naše káva?
Sakra, Kavu, dobírala sis mě kvůli tancování.
To bylo z legrace. Co se stalo?
Před půl rokem jsem přestala pít kávu.
Aha.
Proč jsi to neřekla dřív?
Chtěla jsem ti to říct, až se sejdeme, ale k tomu nedošlo.
Kavu, víš přece, co se stalo.
Měli jsme se vidět loni v létě. Bylo to naplánované.
Ale jel jsem do Prahy kvůli vzorkování dat.
Co jsem měl dělat?
Mohli jsme se sejít před tím.
Řekl jsi, abych nejezdila, že je to tvůj poslední měsíc grantu.
A to se pak protáhlo na půl roku.
A co tenkrát, když jsem tě zval,
ale tys řekla, že je konec roku a že nemůžeš?
To se taky stalo, ne?
Čtrnáct měsíců.
FINSKO OSM MĚSÍCŮ ODLOUČENÍ
Jen proto, že na mě při běhání zíral chlap,
neznamená, že mi dáš roční předplatné do fitka.
To je na hlavu. Strejda to neměl dělat.
- Měl si s ním o tom promluvit. - Měl se mě zeptat.
Ani nevím, jestli tu budu celý rok.
Přesně.
Dhruve, roluješ mi po obličeji?
Aspoň si sundej brýle. Vidím všechno v odrazu.
Je to e-mail o symposiu.
Plánují ho příští rok v Kérale.
Včasný registrační e-mail.
- Tak se možná konečně uvidíme tam. - Ne, uvidíme se dřív.
To je otrava. Co když mi to přede všemi sjede?
Můj převlek za Árjabhatu by mi nevyšel.
To je fakt.
A proč to všechno? Abych ohromil grantovou komisi.
Hele, mluv dál, než dojdu k sobě do pokoje.
- Naši myslím spí. - Aha.
Sakra, neřekl jsem ti…
Tenhle týden to byl zápřah.
Musel jsem dělat všechno.
Z té připravené prezentace jsem měl radost.
Ale včera, když jsme to prezentovali…
Nebudeš tomu věřit. Nadchla je, ale…
mluvili jen se Sanketem!
Bylo to deprimující.
To je fakt hrůza, Momo.
Ale včera se stalo něco skvělýho.
Potkal jsem někoho z AMEXu.
Zrovna sestavovali výzkumný a vývojový tým s IMRC v Bombaji.
Na software pro modelování finančních podvodů,
což bude určitě zajímavé. Aspoň to tak zní.
To je fajn.
Jsem tady uvnitř, mami.
- Vzbudil mě nějaký hluk. - To jsem byla já. Zase spi.
Dobře. Běž si brzy lehnout, Kavyo.
Zase zhasnuto?
Jo, je přehnaně citlivá.
Probudí ji sebemenší šelest.
Žili si tak dobře, a najednou je ruším.
Proč nechodíš dřív spát?
Tak to nefunguje.
I já mám své zaběhlé zvyky.
A oni taky mají své zaběhlé zvyky, ne?
Je jedna věc jet domů za rodiči, na dovolenou a pak se zas vrátit.
Něco jiného je s nimi bydlet.
Tobě je 29 a žít s rodiči je teď náročné, viď?
Jo.
Byls můj nejlepší spolubydlící.
Byl? Proč sakra „byl”?
Přece spolu zase budeme bydlet.
Ale nesmíš mi rolovat po obličeji.
A nesmíš dál jíst nezdravé věci.
Právě jsem si šel dělat salát. Přísahám.
Fajn. Už musím jít. Ahoj, miluju tě.
Ahoj, taky tě miluju.
KÉRALA - DNEŠEK
Asi si nechceme přiznat, že stárneme.
Ani to, že nám to poslední dobou neklape.
- Co myslíš tím „neklape”? - Nic.
No tak, řekni mi to!
Jsme pod velkým tlakem.
Tys s tím začala, tak to dopověz.
Chce se mi hrozně čurat.
To je ten tlak?
Tamhle. Co myslíš?
- Snad jo. - Viď?
- Budeš pořádně hlídat? - Jasně. Tak už běž.
Je tu pár místních chlapů na lodi.
Co dělají?
Nevím. Sedí. Co chceš vědět?
Nevychovanče!
Tím „neklape” jsem myslela, že nemáme na nic čas
a jen si o sobě denně dáváme zprávy.
Ve skutečnosti spolu nemluvíme.
Jo.
Ale…
vzdálenost je taky důležitý faktor.
Dneska, když jsme spolu,
tak se mi nezdá, že by docházelo k nedorozumění.
Všechno nemůžeš svalovat na vzdálenost.
Koneckonců jde o záměr, který tam není.
Herdek! Ti chlapi sem jdou. Nic neříkej.
- Cože? - Do prčic!
Čau, kámo!
- Ahoj! - Můžu si půjčit tvůj mobil?
Ne anglicky. Ne malajámsky!
Anglicky?
Máš připojení k wi-fi? Na Fortnite.
Nemám mobil ani připojení.
Je vybitý.
Pěkně kecá. Že prý nemá připojení.
Kašli na něj. Vrať se.
- Co chtěl? - Už jsi hotová?
Ne. Ještě čurám.
Jsi pitomá!
HLASOVÁ ZPRÁVA DHRUV
Čau, Kulkarni, jak je? Dnešek byl senzační.
Brzy ráno jsem si šel zaběhat
a pak jsem měl schůzku u snídaně s lidmi z AMEXu
kvůli doplnění týmu, než pojedu do Bombaje.
Pak jsem měl hodinu volna, tak jsem si koupil tofkrůtí,
což je tofu, co chutná jako krůtí.
To jsem si dal doma s orestovanou zeleninou.
Byla to lahůdka. Senzace!
Kam jedeš?
Vezu tvou mámu do nemocnice. Ona ti to neřekla?
Měla jsem jet taky.
Řekl jsem jí, ať tě neobtěžuje. My jedeme.
Tati, copak jsem tu host?
Dobře, tak s ní jeď. Kavyo!
Kavyo, poslyš!
Kavu, víš, co se dneska ještě stalo?
Měli jsme hodinu bollywoodského tance.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři…
Byl jsem tam pošesté a Ana řekla, že už nejsem začátečník.
Já jsem řekl,
že když se někdo odmala dívá na Boogie Woogie,
nikdy začátečník nebyl.
Ta poslední část byl vtip, kdybys… však víš.
Dhruve, mám říct Sahilovi, ať se vrátí do Bombaje
- Lidi, pozdravte Kavyu. - Ahoj!
Ahoj, lidi! Dobře se bavte!
- Co? - Jak „co”?
Proč na mě civíš?
Je fajn vidět, jak něco děláš poprvé.
Co je?
Ne, máš pravdu.
A to, co chci říct,
může vypadat, jako že začínám panikařit,
ale tak to není.
Cože tak zeširoka? Mluv!
Milovali jsme se míň?
Nebo…
jsme zapomněli, jak moc jsme se milovali?
Jo, to druhé.
Víš, začala jsem si myslet, že…
Když jsme byli v Bengalúru, hrozně jsme se hádali.
A pak když jsi byl ve Finsku, skoro jsme se nehádali.
Pořád jsme říkali: „Tak jo, to je dobrý, paráda.”
Jo, měli jsme oddělené životy.
To jo, ale… Pak mě napadlo, že je to horší než hádky.
Že nám možná už na druhém nezáleží.
Ne, zlato, tím to není.
Je jasné, že nám na sobě záleží a že se milujeme.
Nebo ne?
Co je? My…
Ty blbko, málem mě kleplo!
Jasně že se milujeme.
Ale…
Aspoň o tom mluvíme, takže…
- To je fajn. - To se možná ve vztazích stává.
Hádáme se, pak to vyřešíme,
pak se zase pohádáme a tak se pohybujeme v kruhu.
Jo, ale jestli to tak je…
jak se posuneme kupředu?
To asi záleží na tom, s kým se pohybuješ v kruhu.
Překlad titulků: Ivana Ragusa