BOARDINGKORT
PASS
-Hej, Momo. Var är du? -I underkläderna.
Va? Jag är framme vid busshållplatsen om 15 minuter, Dhruv.
Femton? Men… Du ska ju inte vara där förrän kl. 07,00!
Bussen körde hela natten.
Jag är där om tio minuter. Gå ingenstans, jag kommer.
Fan!
Nej, vänta lite.
-Hallå? -Hej! Titta hit.
Var? Vems nummer är det här?
Det är förarens mobil. Min mobil dog, raring.
Titta åt höger. Nej, Kavu, det var åt vänster.
Åt höger. Just det!
-Hej! -Hej, Dhruv!
Kom!
Kom hit istället. Han väntade på mig.
Han lånade mig sin mobil. Kom du istället.
Mitt bagage är här. Han blir ledsen.
Okej, jag kommer dit. Förlåt, broder. Jag ska gå dit.
-Här. -Okej.
Efter 14 månader!
Efter att ha planerat Nagpur-Finland tusen gånger…
-Nu är vi här! -Nu är vi här.
Du, tog du med en nagelsax?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
AVSNITT 1 "CIRKLAR"
Vad glor du på? Det är ingen stor grej.
Det är så pinsamt!
Varför? Det borde vara acceptabelt att gå omkring med sugmärken.
Och det här är en bra plats för det, eller hur?
Jag har saknat dig. Jag vande mig vid att inte ha dig där.
Det är inte bra.
Jag har saknat dig med, Kavu.
Tack för att du gör resan.
Tack för att du flyttar till Bombay med mig.
Tack för att du alltid finns där.
Du är så rar.
FINLAND EN MÅNAD AV LÅNGDISTANSFÖRHÅLLANDE
Bli av med möss utan att döda dem
Hej, läget? Är allt bra?
Kavu, han kom tillbaka.
Vilken "han"?
-"Han" är musen. -Igen? Hur överlever han vädret?
Ingen aning.
Är din rumskamrat där?
Nej, inte än.
Frågade du när han kommer?
Nej.
Fråga honom, Dhruv.
Han svarar knappt. Han kan dra åt skogen.
Sms:a Sanket. Fråga om han är ledig.
Han och frun har andra tider.
Kl. 20,30 äter de middag, ser på tv,
borstar tänderna och lägger sig.
Sankets hus är jätteflådigt.
Kavu, det är hans arbetsliv också.
Trettio år gammal driver han Finlands största statistiklabb.
Helt otroligt.
Det blir din tur en dag. Alltihop.
Du har bara varit borta en månad.
Är det redan en månad?
Oj.
-Hallå! -Berätta mer om livet i Nagpur.
-Vi pratade för en timme sen, Dhruv. -Ja, än sen?
Ingenting.
Tjejerna kom över.
Har ni party?
Ja, alltså, Nupur tog hit dem, och vi sitter och pratar.
Sitta och prata är trevligt.
Det går an.
Har du inte kul för att jag är här ensam?
-Nonsens. -Är det? Har jag fel?
Kanske…
…inte.
-Jag visste väl det. -Jag ville inte strö salt i såren.
Det gjorde du inte. Och det var rart av dig.
Ha så trevligt nu.
Posta foton på Instagram, historier, gör vad du vill.
#BadGirl.
#RegressiveUncle.
-Okej, hej då. -Hej då.
KERALA NUTID
Varför tar vi inte en tur med husbåt som vanliga turister?
Jag vill se det lokala livet.
Då måste vi resa med de lokala människorna.
Jag vill ha motsatsen.
När vi far till Munnar åker vi som du vill. Jag lovar.
Okej.
Alappuzha.
Alappuzha!
Du måste rulla tungan.
Alappu… zha!
…ppuzha!
Jag rullade ju tungan! Alappu… zha!
Glöm det.
Det finns en fördel med att vara från Maharashtria.
Man är varken från norr eller söder,
men man förstår hindi och kan uttala sydindiska ord. Fantastiskt!
Bra. Min pappa blir imponerad av dig.
När det blir tal om bröllop, nämner jag det.
Lite apropå. I en avslappnad atmosfär.
Smart, va? Mycket smart.
Ja, han säger säkert ja.
Ja!
Minns du när du sa nej till telefonsex för att du just hade sett på porr?
Ja. Och du blev upprörd för att jag sa att det är mer produktivt.
Ja, vad menar du?
-Vad önskas? -Hej!
Två Americanos, tack, en mellan och en stor.
Vi har bara en storlek.
Det är okej. Jag vill inte ha.
-Inte? Okej. -Ja.
En mellan med lite mjölk till.
Sir, du kan ta cappuccino.
Lite för mycket mjölk för mig. Bara lite mjölk till.
Momo, har du märkt att du säger "ja" och "okej" med en viss accent?
Det är rätt coolt.
Jag tänkte inte ändra dialekt, det är bara bekvämare så här.
Lika bra att tala med deras dialekt, eller hur?
Det gör allt enklare.
-Du har förändrats, Dhruv. -Har jag?
Är det nåt särskilt?
Många saker. Ditt sätt att prata, förstås.
Du är mer självsäker. Du verkar tillfreds.
Du är vältränad.
Tycker du? Okej.
Jag har ju berättat. Där borta sliter inte folk som hundar.
De har ett liv utanför jobbet. Därför är de mer tillfreds.
Jag såg hur de gjorde och kopierade det.
-Och du suger fortfarande på att dansa. -Det gör jag inte alls. Nonsens!
Du är dig lik. Precis dig lik.
Säkert måste nåt ha förändrats. Det får vi snart veta, men…
…du är dig lik.
Var är vårt kaffe?
Fan, Kavu, du drev med mitt dansande.
Jag bara skojade. Vad hände?
Jag slutade dricka kaffe för länge sen.
Okej.
Varför sa du inget förut?
Jag tänkte säga det när vi möttes, men vi möttes aldrig.
Men du vet vad som hände.
Vi skulle träffas ifjol sommar. Allt var planerat.
Så måste jag åka till Prag i jobbet.
Jag kunde ju inte vägra.
Vi kunde ha träffats före det.
Du sa: "Kom inte nu. Det är min sista stipendiemånad här."
Vilket blev förlängt sex månader.
Men en gång bad jag dig komma,
och du kunde inte för att det var nära årsslutet.
Det hände också, visst?
Fjorton månader, Dhruv.
ÅTTA MÅNADER PÅ DISTANS
Bara för att nån glodde på mig när jag joggade,
behöver han inte skaffa mig årskort på gymmet.
Det är fel. Det borde han inte ha gjort.
-Han borde ha pratat med honom. -Han borde ha frågat mig.
Jag vet inte om jag är kvar här ett år.
Just det.
Dhruv, skrollar du över mitt ansikte?
Ta av glasögonen. Allt speglas i dem.
Ett mejl om statistiksymposiet.
De tänker hålla det i Kerala nästa år.
Tidigt registreringsmejl.
-Kanske kan vi äntligen träffas där. -Nej, före dess.
Fan vad jobbigt. Tänk om det lossnar inför allt folk?
Mitt Aryaghata-cosplay blir fiasko.
Det är sant.
Vilket besvär. Bara för att imponera på stipendienämnden.
Fortsätt prata tills jag når mitt rum.
-Mina föräldrar sover nog. -Ja.
Fan, jag berättade inte. Alltså…
Den här veckan slet jag hund
och måste göra allting.
Jag gjorde presentationen och var nöjd.
Men igår när vi visade upp den…
Helt otroligt. Visst, de gillade den, men…
…de pratade bara med Sanket!
Jag kände mig så nedslagen.
Vad jobbigt, Momo.
Men igår hände nåt bra.
Jag träffade nån från AMEX.
De ska skapa ett forskningsteam vid IMRC Bombay.
De ska utveckla en modellmjukvara
som kommer att bli väldigt intressant. Det låter intressant.
Vad bra.
Jag är inne, mamma.
-Jag hörde ett ljud och vaknade. -Det var jag. Somna om du.
Okej. Gå och lägg dig, Kaya.
Släckt lyse igen?
Ja, hon är så känslig.
Hon vaknar vid minsta ljud.
De levde ett bra liv, och här kommer jag och stör dem.
Varför inte lägga dig tidigare?
Det funkar inte så.
Jag är också fast i mina vanor.
Ja, de också, på sitt sätt.
Det är en sak att vara hos föräldrarna på semestern och sen åka hem.
Det är nåt annat att bo hos dem.
Du är 29, och det är jobbigt att bo hos dina föräldrar, eller hur?
Ja.
Du var min bästa rumskamrat.
Var? Vad menar du?
Vi ska vara rumskamrater sen också.
Inte om du skrollar när vi pratar.
Absolut inte om du fortsätter äta ohälsosam mat.
Jag skulle just göra en sallad. Jag lovar.
Okej, jag ska väl lägga på. Hej då, älskar dig.
KERALA NUTID
Vi vill inte erkänna att vi blir äldre, känner jag.
Liksom vi inte vill medge att det var dåligt mellan oss nyligen.
-Vadå "dåligt"? -Det var inget.
Kom igen, säg det!
Det är för mycket press, Dhruv.
Du började samtalet. Avsluta det också.
Jag är jättekissnödig.
Jaså, den pressen?
Där borta bör det gå bra.
-Ja. -Visst?
-Du håller vakt, va? -Ja, kissa du.
Några killar sitter i en båt.
Vad gör de?
Vet inte. De sitter där. Vad vill du veta?
Ohyfsat!
Men när jag sa "dåligt" menade jag att vi har så upptagna liv
att vi bara pratar varannan dag.
Vi pratar egentligen inte med varandra.
Jag vet.
Men…
…avståndet är en stor faktor, Kavu.
Idag, när vi träffas personligen,
finns liksom inget utrymme för missförstånd.
Du kan inte skylla allt på avståndet.
Till sist handlar det om viljan.
Fan! De kommer hitåt. Säg inget.
-Va? -Fan!
Hej, broder!
-Hej! -Får jag låna ditt wifi?
Ingen engelska. Ingen malayalam!
Engelska?
Har du Hotspot? Behövs för Fortnite.
Ingen mobil. Ingen signal! Inget nätverk.
Dött.
Lögnare. Dra en vals om att inte ha internet.
Skit i honom. Kom tillbaka.
-Vad ville han? -Är du klar?
Nej. Jag kissar än.
Dumma flicka!
RÖSTMEDDELANDE DHRUV
Hej, Kulkami, läget? Jag har haft en jättefin dag.
Jag joggade tidigt i morse,
sen frukostmöte med AMEX-folket
för planering inför flytten till Bombay.
Sen hade jag en timme över, så jag köpte tofurkey,
som är tofu men smakar som kalkon.
Jag åt det hemma med stuvade grönsaker.
Det var jättegott!
Vart ska du?
Jag ska köra din mamma till sjukhuset. Sa hon inget?
Jag vill också följa med.
Vi behöver inte besvära dig. Vi åker.
Du behandlar mig som en gäst, pappa.
Okej, kära du! Åk med henne. Kavya!
Kavya, hör på!
Kavu, gissa vad mer som hände idag.
Idag hade vi fullt ös vid Bollywood-danslektionen.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
Det var min sjätte lektion, och Ana sa att jag inte ser ut som en nybörjare mer.
Jag sa till henne
att den som har sett på Boogie Woogie sen barnsben
aldrig var en nybörjare.
Det sista var ett skämt utifall… du vet.
Dhruv, ska jag fråga Sahil om att flytta tillbaka till Bom
-Hör ni, säg hej till Kavya. -Hej!
Hej på er! Ha det bra!
-Vadå? -Vadå "vadå?"
Varför glor du?
Kul att se dig göra nåt för första gången.
Jaha?
Nej, du har rätt.
Och, fan… det jag tänker säga
kan verka som att trycka på panikknappen,
men så är det inte.
Vart vill du komma? Säg det!
Var vi mindre kära?
Var det det, eller…
…hade vi glömt hur mycket vi älskade varann?
Ja. Så var det.
Jag började faktiskt tänka att…
När du var i Bangalore grälade vi jämt.
Men när du var i Finland grälade vi aldrig.
Våra samtal var typ: "Okej, det är bra, lugnt."
Ja, vi levde våra egna liv.
Ja, men…jag tyckte att det här är värre än ett gräl,
att vi kanske hade slutat bry oss om varann.
Nej, raring, så är det inte.
Visst bryr vi oss om varandra och älskar varandra.
Eller hur?
Va? Vi…
För fan, jag fick nästan en hjärtattack!
Det är klart vi gör.
Men…
Vi pratar i alla fall om det.
-Det är bra. -Det är nog så i alla relationer.
Vi grälar, sen blir vi sams,
sen grälar vi igen, och så fortsätter det i samma cirklar.
Ja, men i det här fallet…
…hur går vi vidare?
Det beror väl på vem du går runt i cirklar med.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson