-Er du sikker på, du ikke gjorde det? -Ja.
Tante lærte alt i frokostpausen
og lavede videoen.
Ja, men jeg valgte sangen.
-Valgte du denne sang? -Ja. Jeg ville skabe den rette stemning.
Du kan også mærke det, ikke?
Du får tårer i øjnene.
Hun er så sød.
Vores første foto sammen.
Jeg var vist en uge gammel.
Hun var kun 24.
Hvordan opfostrede hun mig?
Jeg kan ikke klare mig selv.
-Er der ikke noget galt? -Hvad?
Det er det første billede af dig og din mor,
og du var en uge gammel.
-Hvor er fotoet fra den første dag? -Den samme joke?
Jeg tror, du blev adopteret.
Hvordan kan du have krøller?
Måske… Er du en Sharma?
Eller en Saxena?
Desai? Eller? Har du tænkt på det?
Måske er jeg ikke Saxena, men jeg er sexet, ikke?
Meget morsomt. Kom.
Tillykke med de 30, Kavya Thakur.
-Har du lavet alt det? -Ja.
-Virkelig? -Nej, skat.
Tante Mala lavede puttu,
men jeg lavede æg og kadala curry.
-Det dufter så godt. -Ikke? Dufter lækkert.
Jeg ville ønske, vi var i Bombay. I vores nye hus.
Og fejrede mig.
Du giver mig skyldfølelse.
Vi er her på grund af panelet.
Men…
Jeg føler mig desorienteret af at flytte fra Airbnb hele tiden.
Der er en løsning.
En cykeltur til Fort Kochi til dig.
Panelet er slut kl. 12,00.
Og så står jeg til tjeneste.
Tjeneste? Er det "tjeneste" eller "trældom"?
-Tjeneste. -Jeg ved ikke.
Jeg vil ikke nogen steder hen!
Så meget keder jeg mig ikke. Jeg venter på dig her.
Du vil fortryde, hvis du ikke ser Fort Kochi.
Bare tag turen, okay?
Min ryg gør ondt. Jeg vil sove lidt mere.
EN NETFLIX-SERIE
Velkommen, frue. Velkommen, sir.
-Velkommen, frue. Velkommen, sir. -Hej.
-Velkommen, sir. -Hvad så?
-Hej, min ven. -Godt at se dig.
Yo!
-Hey, hvad så? -Se, hvem det er!
Hvordan går det?
-Alt vel. -Så godt at se dig.
-Godt at se dig. -I lige måde, mand.
-Hvordan har du det? -Godt.
Jeg var i Finland for to uger siden?
Det er ikke det, jeg mener. Jeg mener dette.
På den anden side af hegnet. Fra ansat til kunde.
Kald mig ikke en kunde. Det er lidt… Lyder lidt billigt.
-Må vi sidde på den? -Du kan prøve.
Den er lidt ukomfortabel, men det er fint.
-Lad os give dig mikrofon på? -Tak.
-Absolut. -Okay.
Hey, mand, hvad er det?
En klikker. Vi bruger den til at holde styr på deltagere.
-Må jeg se den? -Ja, klart.
Hvad gør du for at komme ud af en knibe?
Hvad gør du, hvis det går galt?
Jeg trives bare i kaos.
Man må aldrig hvile på laurbærrene.
Mit hold har være udsat for den slags mange gange.
De er blevet forledt, har manglet information,
alt for forandring.
Dhruv ryster allerede på hovedet.
Hvis man som leder føler sig rastløs og sårbar,
tror jeg, det er vigtigt, at…
Det er vigtigt, at holdet er en del af processen.
Det er ikke deres hovedpine.
Til syvende og sidst
er det lederens vision, og holdet må følge med.
I starten, ja.
Men i det lange løb må de være villige til at bidrage med mere,
og det vil gøre, at helheden er mere end summen af delene.
Er den ikke det?
Okay, det er vist ret subjektivt.
Hør her. Jeg fornemmer, at du siger det, du siger,
fordi du lige starter din tørn som leder.
Vi vil klart diskutere det om et par måneder,
når du har udforsket IMRC.
Helt sikkert.
Mange tak. Vi går videre til det næste spørgsmål.
Klart.
Du bør lige møde dem hurtigt.
Herefter ser du dem måske kun på video.
Ja, klart.
-Vi ses kl. 15,00 så. -15,00?
Ja.
Hvis du har planer, kan vi tage et Zoom-møde senere.
-Hvad vil du have? -Kaffe og hvad ellers?
-Puttu og curry. -Okay.
-Vi er klar om fem minutter. -Okay.
-Hvor er du, Dhruv? -Hej, Kavu.
AMEX-fyrene vil møde mig ansigt til ansigt.
Vi kan jo snakke over telefonen,
men det ser ikke godt ud, hvis jeg ikke mødes med dem.
Jeg ved ikke, hvad synes du?
Jeg forstår.
Kom efter mødet.
Virkelig?
Du er så klog, nu hvor du er 30.
-Jeg prøver at komme kl. 17,00. Okay? -Farvel.
-Hej. -Hej.
Kom her.
-Sid ned og spis. -Ja.
Jeg beklager, at du måtte blive.
Intet problem.
Jeg håber, det er hurtigt overstået.
-Kavya er vel sur. -Jeg ved ikke.
Jeg har sendt hende til Fort Kochi.
Det er godt, ja. Det vil hun nyde.
Jeg har det skidt, for hun fik ikke en god gave.
Gudskelov kan Meera lide whisky.
Sir, den samme drink til ham.
Hun må undre sig over os.
Vi sloges som hunde derinde, og nu hænger vi ud.
Gør man ikke sådan?
Slås på arbejdet og lav så fis og slap af.
-Ligesom i skolen. -Ja.
Med dig skal jeg ikke tænke over at starte en diskussion.
Er dette…
-Er det gratis? -Hundrede procent, mand.
-Nej, jeg er enig. Du og jeg… -Klart.
Vi vil altid konkurrere med hinanden.
-Nej, det tror jeg ikke. -Jo, da.
Hvis du er enig, hvordan skændes vi så?
Jeg ved, det lyder mærkeligt, men jeg…
Måske er det trediverne eller graviditeten.
Jeg er nok ikke sådan i fremtiden,
eller går meget op i arbejde.
-Hvad mener du? Vrøvl. -Seriøst, mand.
Jeg mener, det er en upopulær idé, men…
Jeg tænkte på fars arbejde for regeringen.
Ja.
Siden jeg var barn, ville han have, at jeg udmærkede mig.
Jeg skulle være den bedste.
"Hvis du ikke udmærker dig, er du middelmådig som jeg."
Hvad er problemet?
Om søndagen var vi ude,
vi spillede bordtennis hver morgen.
Vi så mindst en film om måneden.
I ferien tog vi på tur.
Jeg mener, han havde så meget tid til os.
I klassen, faktisk,
var det sejeste far-søn-forhold jeres.
-Ja. -Ikke?
Hvis Forbes havde en liste over "Delhis 20 sejeste fædre" dengang,
stod onkels navn på den.
Absolut. Til tider føler jeg, at…
hans såkaldte middelmådighed,
den gjorde resten af hans liv harmonisk.
Han var ikke "Månedens medarbejder,"
men han var en god forælder, mand. Det var han god til.
Hvis Forbes laver en liste, vil jeg også på den.
-Forstår du? -Hvorfor ikke?
Sådan noget tænker jeg slet ikke på.
De tanker har jeg slet ikke.
Måske er det et levn fra tyverne,
men burde jeg tænke sådan?
De tanker vil komme til dig med tiden.
-Hej. -Hej.
Nogle piger gjorde mig opmærksom på stedet.
-Hvad foregår der? -Det er en bogklub.
Der er ingen bøger.
Det er en menneske-bogklub,
så dem, der sidder på den side af bygningen er bøgerne,
og de deler historier fra deres liv med læserne.
-Så sid ned. -Tak.
Velkommen til Gnana Vriksha.
Vi skal høre om vores første bog.
Jeg er Ammama.
Jeg bliver 74 til næste år.
Hvilket er godt gået,
da jeg forsøgte at tage mit eget liv to gange.
I kender nok Nehru-kapsejladsen i Alaappuzha.
Jeg var en af roerne.
På selve dagen var jeg med i en ulykke uden for byen.
Hej, jeg er Samantha,
og jeg er influencer og er på afvænning fra sociale medier.
Jeg startede dette uden at skrive det på sociale medier,
så det skal jeg have ros for.
Det tog mig en uge at dele med mit barnebarn,
at jeg kan lide kvinder.
Da jeg vågnede op efter tre dage, så jeg dette.
Siden da, ingen telefon, ingen Twitter, Instagram,
ingen Bumble, Tinder, bestilling af mad, og der er gået otte måneder.
Så forklarede mit barnebarn mig det i detaljer,
at det endda har et navn.
Jeg går ikke glip af noget vigtigt,
og jeg er fredfyldt uden telefonen.
Men jeg ved ikke, hvor længe jeg bliver ved.
Men efter fire år vandt vi endelig.
Men det er godt at spørge, hvad er dit basale?
Nu og da.
Ikke?
Den samme dag friede jeg til min kæreste.
Jeg kunne ikke bøje knæet og fri på romantisk vis.
Men…
Nu bytter vi roller. Nu skal I dele jeres historier.
Se det som en mulighed for selv at være en bog.
Tænk ikke for meget over det, bare del.
Der, vil du starte?
-Mig? -Ja! Ja, del endelig.
Jeg har aldrig oplevet noget så stort, og jeg ved hvorfor.
Jeg foretrækker et simpelt liv.
Et jeg kan planlægge og kontrollere.
Jeg kan lide at have overblik over min dag, min uge, mine opgaver.
Selv mine ferier, faktisk.
Sådan fungerer min hjerne.
Jeg fungerer bedre med en deadline.
Jeg vrøvler vist bare nu.
Nej, det var godt. Tak.
Hvornår kom du?
-Jeg var bekymret. -Telefonen var på lydløs…
Jeg ved, jeg brød vores aftale, men tag telefonen.
-Jeg var bekymret. -Beklager.
Jeg tog til et menneske-bibliotek, den skulle være på lydløs.
Menneske-bibliotek?
Og så… Ja, andre biblioteker er for monstre, ikke?
Hold mund.
Er du spændt?
Hvorfor?
Vi skal udforske Kochis natteliv i aften.
Er du spændt så?
-Er du spændt? -Stille.
-Du burde være glad. -Stop.
Du er så dårlig til at lyve. Du er tydeligvis træt.
-Fandens, kan du se det? -Ja.
Manner, jeg er udmattet.
Du er blevet gammel.
Bare rolig. Jeg har haft en interessant dag.
Virkelig?
Jeg regnede med at få en forfærdelig dag,
men jeg endte med at have det sjovt.
-Og tillykke. -Med?
Med at være gået glip af min fødselsdag tre år i træk.
Hvordan kan du…
Tillykke, Kavu.
Så mange dage er gået, siden du forlod Nagpur for Bombay.
Burde det ikke være antallet af dage siden vi mødtes?
I dag handler det om dig.
Du bør være glad og stolt over den, du er blevet.
Og jeg elsker dig.
Jo, der er et ekstra ciffer.
Min finger klarede ikke at lave det om.
-Følelsesløs-finger. -Lyder som Shabnam.
Det burde vi kalde det. Shabnam.
Tak.
For Shabnam og cykelturen.
"Hvis vi var i Finland, skulle vi ikke tænke så meget."
Sagde jeg noget? Jeg sagde intet.
Så?
Det er så stedet?
-Ja. -Sov du her?
Var du bange?
Nej.
Da jeg vågnede, tænkte jeg: "Jeg er 30 nu."
Ikke: "Pis! Jeg er 30!"
Det var rart.
Det lyder rart.
Du forstod ikke?
Jeg forstår.
Du havde en fantastisk dag,
og det hele blev opsummeret her. Under dette træ.
Jeg fortalte dig ikke kun om egernet.
Der var en fyr, jeg kan ikke se ham nu.
Han var ikke bange for mig.
Så venlige egern.
Sidst jeg så egern var i Corbett.
Corbett? Hvornår var du der?
Jeg var der med skolen.
Vi så alle dyrene,
på nær det dyr, vi gerne ville se. Tiger.
Selvfølgelig. Han var på dyre-biblioteket.
På et tidspunkt gik min bænke-makker og jeg,
jeg husker ikke navnet,
på toilettet, os to.
Og da vi kom ud, var alle væk. Jeg begyndte næsten at græde.
Hun tog min hånd og fik mig til at kravle op i et træ.
-Hvad? -Vi kravlede op i træet.
Og vi sad i træet i hvem ved, hvor lang tid,
men det føltes som for evigt.
Og da håbede vi virkelig på ikke at se en tiger.
Og så fandt vores gruppe os,
men da havde de set en tiger.
Men jeg var helt ærligt meget taknemmelig for,
at jeg ikke så en tiger der.
Den oplevelse var mest dyrebar for mig.
For jeg følte, der var så meget mere spænding,
end bare at sidde i en bus og kigge på en tiger.
Er det egentlig ikke mere interessant?
I modsætning til din TED talk om "jeg elsker at planlægge mit liv."
Du skulle have fortalt den historie.
Jeg tror på den.
Virkelig? Men du planlagde intet i dag,
men dagen blev så god. Hvorfor?
Sådanne dage kommer.
Det betyder ikke, jeg læner mig tilbage og lader livet ske for mig.
Sådan er jeg nok bare ikke.
Jeg håber, at jeg ikke går glip af dine fødselsdage fra nu af.
Det håber jeg også.
Men hvis du gør,
kan jeg lide mit eget selskab.
Fandens!
Jeg håber, min kadala curry og puttu er god.
Bare bukserne var lynet op.
Ikke sjovt, mand!
Slet ikke sjovt.
Forestil dig, at jeg sidder på scenen, med spredte ben og åbne bukser.
Så fandens pinligt.
Tekster af: Anne Pedersen