-Gjorde du inget av det här? -Absolut inte.
Tant lärde sig allt på lunchrasten
och gjorde videon.
Men jag valde sången.
-Valde du den här? -Ja, jag ville ha rätt stämning.
Du känner den också, va?
Och du är tårögd.
Så rar hon är.
Första fotot tillsammans.
Det togs en vecka efter min födsel.
Hon var bara 24 år.
Hur lyckades hon uppfostra mig?
Här kan jag inte leva fritt.
-Känner du inte att nåt är fel? -Vadå?
Det är första fotot av dig och din mamma, sa du,
och det togs en vecka efter din födsel.
-Var är fotot från första dagen? -Samma skämt igen.
Jag tror att du är adopterad.
Hur kan du ha lockigt hår?
Tänk om… du var en Sharma?
Eller en Saxena?
Desai? Har du tänkt på det?
Jag kanske inte är en Saxena, men jag är sexig, visst?
Mycket lustigt. Kom.
Grattis på 30-årsdagen, Kavya.
-Gjorde du det här? -Ja.
-Säkert? -Nej, raring.
Tant Mala gjorde puttu,
men jag gjorde äggstuvningen och kikärtsgrytan.
-Det doftar gott. -Visst gör det?
Jag önskar bara att vi var i vårt nya hus i Bombay.
Och firade min födelsedag.
Du ger mig skuldkänslor.
Vi är här för panelsamtalet.
Men…
Det känns konstigt att gå från en Airbnb till en annan.
Det finns en lösning.
En cykelrundtur i Fort Kochi till dig.
Panelsamtalet är över kl. 12,00.
Då är jag till din tjänst.
Tjänst? Eller säger man "för att tjäna dig"?
-Tjänst. -Jag vet inte.
Jag vill ingenstans!
Jag är inte uttråkad. Jag sitter här och väntar på dig.
Kavu, du ångrar sen om du inte ser Fort Kochi.
Ta bara rundturen, okej?
Jag har ryggont. Jag ska nog sova lite mer.
EN NETFLIX-SERIE
Välkommen, ma'am. Välkommen, sir.
-Välkommen, ma'am. Välkommen, sir. -Hej.
-Välkommen, sir. -Läget?
-Hej, kompis! -Kul att se dig.
Tjena!
-Läget? -Titta vem det är!
Hur mår du?
-Bra. -Kul att se dig.
-Samma här.
-Hur mår du? -Bara bra.
Jag var i Finland för typ två veckor sen.
Jag frågar inte om det, utan om det här.
Motsatta sidor. Säljare till klient. Hur känns det?
Kalla mig inte klient. Det låter billigt.
-Kan vi sitta på de här? -Du kan försöka.
Lite obekväm, men det går bra.
-Vi ske ge dig en mygga. -Ja, tack.
-Absolut. -Okej.
Hallå, vad är det här?
En klickare. Vi använder den för att räkna åhörare.
-Får jag se? -Visst.
Hur gör du för att ta dig ur en svår situation?
Vad gör du när allt går på tok?
Jag trivs i kaos.
Min filosofi är att aldrig vara självbelåten.
Det har mitt team fått lida för många gånger.
De har blivit missledda, felunderrättade,
allt för att ruska om.
Dhruv skakar redan på huvudet.
Som ledare, om man känner sig rastlös och sårbar,
är det viktigt att man…
Det är viktigt att teamet blir en del av processen.
Det är inte deras huvudvärk.
När allt kommer omkring
måste ledaren ha visionen och teamet följa efter.
I början, ja.
Men i det långa loppet blir de villiga att bidra mycket mer,
och på det här sättet blir helheten större än summan av delarna.
Eller hur?
Nu börjar vi bli personliga.
Nej. Jag har en stark känsla av att du säger så där
för att du just har börjat som ledare.
Vi kommer absolut att prata om några månader,
när du har hunnit utforska IMRC.
Absolut.
Tack ska ni ha. Vi går till nästa fråga.
Visst.
Du borde titta in och säga hej.
Sen kanske ni bara möts i videosamtal.
Ja, absolut.
-Då ses vi kl. 15,00. -15,00?
Ja.
Om du är upptagen då, kan vi ha ett Zoom-möte sen.
-Vad önskas? -Två kaffe. Vad har ni mer?
-Puttu med gryta. -Okej.
-Klart om fem minuter. -Okej.
-Var är du, Dhruv? -Hej, Kavu.
AMEX-folket vill träffa mig personligen.
Vi kan prata i telefon,
men det ser illa ut om jag inte kommer personligen.
Vad tycker du?
Jag förstår.
Kom efter mötet.
Säkert?
Vad klok du blivit sen du fyllde 30.
-Jag försöker komma vid femtaget. Okej? -Hej då.
-Hej. -Hej.
Kom hit.
-Sätt dig och ät ordentligt. -Ja.
Tråkigt att du måste stanna.
Inga problem.
Jag hoppas att det går fort.
-Kavya är väl arg på dig. -Vet inte.
Hon tar en cykeltur i Fort Kachi.
Bra. Det gillar hon nog.
Det känns inte bra. Jag hann inte köpa en bra present.
Tur att Meera gillar whisky. Nytt märke varje år.
Samma drink till honom.
Hon undrar väl vad vi är för ena.
Som hund och katt där inne, och nu chillar vi.
Det är så det ska vara.
Strida på jobbet, sen sitta och skoja och slappa.
-Precis som i skolan. -Ja.
Med dig behöver jag inte ens tveka innan jag muckar.
Är det…
-Är det en komplimang? -Absolut, kompis.
-Men jag håller med. Du och jag… -Ja.
Vi kommer alltid att konkurrera.
-Det tror jag inte. -Jo, absolut.
Om du instämmer, hur kan du gräla med mig?
Det låter väl konstigt, men jag…
Är det åldern eller att vi väntar barn, men…
…jag kommer inte att tävla i framtiden
eller bara leva för jobbet.
-Vad säger du? Struntprat. -Jag menar allvar.
Det är en impopulär tanke, men…
Jag tänkte på min pappa, som var statstjänsteman.
Ja.
Han pressade mig som barn att vara bäst i studier, i sport.
Jag måste komma etta.
"Om du inte glänser blir du som jag. Medioker."
Jag tänker, vad är fel med det?
På söndagarna gick vi ut,
och vi spelade bordtennis dagligen.
Vi såg minst en film i månaden.
På semestern åkte vi ut på resa.
Han hade så mycket tid för oss.
Faktiskt, i hela klassen
hade ni den bästa far-sonrelationen.
-Ja. -Visst?
Om det hade funnits en topplista över "Coolaste pappa i Delhi" då,
hade din pappa varit med där.
Absolut. Ibland känns det som…
…hans så kallade medelmåttighet
gjorde resten av hans liv så sunt.
Han var inte "Månadens anställd",
men han var en bra förälder. Det var han verkligen.
Om det kommer en lista, vill jag vara med på den.
-Du vet? -Varför inte? Ja.
Jag tänkte inte ens i de termerna.
Den tanken finns bara inte för mig.
Se det som en baksmälla för min åldersgrupp,
borde jag tänka så?
De tankarna kommer säkert med tiden.
-Hej. -Hej.
Jag gick förbi, och några flickor visade mig hit.
-Vad händer här? -Det är en bokklubb.
Jag ser inga böcker.
En mänsklig bokklubb,
så människorna som sitter där vid väggen är böckerna,
och de berättar historier ur sina liv för läsarna.
-Varsågod och sitt. -Tack.
Välkomna till Gnana Vriksha, tack för att ni kom.
Vi ska höra om vår första bok.
Jag heter Ammama.
Jag blir 74 år nästa år.
Det är faktiskt en bedrift,
med tanke på att jag försökt ta mitt liv tre gånger.
Ni känner säkert alla till Nehru Trophy Boat Race i Alappuzha.
Jag var en av roddarna.
Dagen för tävlingen råkade jag ut för en olyckshändelse.
Hej, jag heter Samantha,
och jag är influencer på avgiftning från sociala medier.
Jag började det här utan att skriva om det på nätet,
men jag lyckades ändå.
Det tog en vecka för mig att berätta för min dotterdotter
att jag dras till kvinnor.
När jag vaknade efter tre dagar såg jag det här.
Sen dess, ingen mobil, inget Twitter, Instagram,
Bumble, Tinder, matbeställning, och det har gått åtta månader.
Min dotterdotter förklarade för mig
att det faktiskt har ett namn.
Jag missar inget livsförvandlande,
och jag klarar mig utan mobilen.
Jag vet inte hur länge jag fortsätter.
Men efter fyra år vann vi äntligen.
Men det är bra att fråga sig vad som är det grundläggande.
Då och då.
Eller hur?
Samma dag friade jag till min flickvän.
Jag kunde inte göra det stående på ett knä.
Men…
Nu har vi ombytta roller. Dags för er att dela era historier.
Se det som en möjlighet att själva vara böcker.
Tänk inte för mycket, berätta vad som kommer för er.
Vill du börja?
-Jag? -Ja! Gör det, snälla.
Jag har aldrig upplevt nåt så stort, och jag vet varför.
Jag vill leva ett enkelt liv,
som jag kan planera och kontrollera.
Jag vill ha klarhet för varje dag, varje vecka, mina uppgifter.
Även mina semestrar, faktiskt.
Så fungerar min hjärna.
Om man ger mig en deadline, funkar jag bättre.
Nu pratar jag bara strunt.
Nej, det var jättebra. Tack ska du ha.
När kom du hit?
-Jag var så orolig. -Mobilen var på ljudlöst…
Förlåt att jag svek dig, men du måste svara i telefon.
-Jag var så orolig. -Förlåt.
Jag gick till ett mänskligt bibliotek.
Mänskligt bibliotek?
Så andra bibliotek är för monster?
Tyst med dig.
Så, känns det spännande?
Vadå?
Vi ska gå ut ikväll och utforska Kochis nattliv.
Spännande?
-Eller hur? -Tyst.
-Du borde också vara glad. -Sluta.
Du ljuger dåligt. Jag ser hur trött du är.
-Fan, kan du se det? -Ja.
Jag är uttröttad.
Du har blivit gammal.
Men ingen fara. Jag har haft en intressant dag.
Säkert?
Jag trodde att dagen skulle bli hemsk,
men jag hade faktiskt kul.
-Och grattis, Momo. -För vadå?
Att du har lyckats glömma min födelsedag tre år i rad.
Hur lyckades du…
Har den äran, Kavu.
Så många dagar är det sen du lämnade Nagpur för Bombay.
Borde det inte vara antalet dagar sen vi möttes?
Jo, men idag är din dag.
Du borde vara glad och stolt över den du har blivit.
Och jag älskar dig.
Ja, det finns en extra siffra där.
Om jag måste göra om det blir tummen öm.
-Tumöm. -Låter som Shabnam.
Det borde vi kalla det. Shabnam.
Tack.
För Shabnam och för cykelrundturen.
"Om vi var i Finland behövde vi inte tänka så mycket."
Sa jag nåt? Inte ett ord.
Nå?
Det här är stället, va?
-Ja. -Sov du här?
Var du inte rädd?
Nej.
När jag vaknade tänkte jag: "Jag är 30 nu."
Inte: "Fan! Jag är 30!"
Det var fint.
Det låter fint.
Du fattar inte, va?
Jag fattar.
Du har haft en jättefin dag,
och den slutar här, under det här trädet.
Jag berättade inte om ekorren.
Det var en ekorre, jag ser honom inte nu.
Han var inte rädd för mig.
Vänskapliga ekorrar.
Sist jag såg såna var i Corbett.
Corbett? När var du där?
På en skolresa.
Vi såg alla djuren,
men det djur alla ville se såg vi inte. Tigern.
Såklart. Han gick väl till djurbiblioteket.
Hör på! En gång gick min kompis och jag,
jag minns inte namnet,
men vi gick på toan.
När vi kom ut var alla borta och jag började nästan gråta.
Hon tog min hand och vi klättrade upp i ett träd.
-Va? -Vi klättrade upp och satt där.
Och vi satt där i trädet aldrig så länge,
det kändes som en evighet.
Och då hoppades vi att inte behöva se en tiger.
Sen hittade vår grupp oss och så,
men de hade sett en tiger vid det laget.
Men jag var verkligen tacksam över
att jag inte såg nån tiger just då.
Den upplevelsen var nog mest dyrbar för mig.
För den innehöll så mycket mer äventyr
än att sitta i en buss och se en tiger på avstånd.
Egentligen, är inte det här mer intressant
än ett TED-talk om att planera sitt liv?
Du borde berätta den här historien.
Jag tror absolut på den.
Gör du? Men du planerade inget idag,
och ändå blev dagen så bra. Varför?
Såna dagar kommer, Dhruv.
Jag kan ändå inte luta mig tillbaka och låta livet bara hända mig.
Det är inte sån jag är.
Jag hoppas att jag inte missar fler av dina födelsedagar i framtiden.
Jag också.
Men även om du gör det
trivs jag med mig själv.
Fan!
Hoppas att min kikärtsgryta med puttu är god.
Hoppas att gylfen var stängd.
Inte lustigt!
Inte ett dugg.
Tänk dig, jag sitter på estraden med benen vitt isär, och gylfen öppen.
Så jävla pinsamt.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson