Mi van?
Semmi.
Találd ki, mit hozott Murli bácsikám, amikor hazajött Londonból!
- Mit? - Csokoládét.
És mit hozott az egész családnak, amikor
másodszor jött haza Bangkokból?
- Hűtőmágnest. - Nem.
Csokoládét.
- Na és? - Azt akarom mondani,
hogy hozott csokoládét, és mosta kezeit.
Senki nem töprengett azon, hogy mit kapott a másik.
Mi nem ajándékozunk csokit, így jobbak vagyunk, mint a Vats-klán.
Te a Koccsiban vett ajándékodat mondod finnek.
- Ez is átverés, nem? - Te beszélsz?
Mi történt múlt éjjel?
Bekapcsoltad a légkondit.
Amikor reggel felkeltem, ki kellett olvasztanom a tökömet.
- Tudom, az én… - Mellbimbódat is?
- Miért kiabálsz? - Bocs!
- De baszki! - Nézd!
Ez szép ajándék lenne Shenoy bácsinak? Apám legjobb irodai barátja.
Tudnád egy kicsit részletesebben jellemezni őt?
Gomb nagyságú anyajegy van az orra alatt.
Ajándékot veszel, vagy nyomozósdit játszol?
Baszki!
Ezt nézd!
Komolyan mindegyiket megveszed?
- Mindegyik? - Igen.
Ezeket magunknak vettük.
A rokonoknak is kéne ajándék.
Ne már, ez annyira elcsépelt!
A NETFLIX SOROZATA
4. EPIZÓD LÉGSZENNYEZETTSÉGI INDEX
Gyere gyorsan, Dhruv! Mindjárt fél három.
Sahil hív az áthelyezésem miatt.
Nem tudod áttenni máskorra?
Hogy tehetném? Az udvariatlanság lenne. Felveszem.
Az utcán beszélsz vele?
Már nyaralni sem tud nyugodtan?
Nem, mert munkát kell kérnem öntől.
Egyből a lényegre tér. Nem kertel.
Sahil, tudom, én kértem, hogy Nagpurba küldjön,
most meg mennék vissza Mumbaiba, de…
Úgy érzem, jó vagyok értékesítési stratégiában, és…
Így van. És vissza is akarjuk venni.
- Nem kell ez a szöveg. - Tessék?
Jól hallotta. Jöjjön vissza!
Ez nagyszerű!
- De van valami gond, ugye? - Igen.
Értékesítési stratégiára nem vehetem fel.
Most adtam valaki másnak az állást. Operatív beosztást kaphatna.
Ugyanaz a presztízse.
Ez nem annyira célorientált, mint az értékesítés.
Azt ajánlom, hogy fogadja el!
És pár hónap múlva akár át is tehetjük az értékesítésre.
Szóval… elfogadja az állást?
Nem tudom, hogy magyarázzam el…
De az utóbbi fél évben erre az állásra készültem,
és időben közöltem is önnel, hogy én szeretném megkapni.
Úgy érzem, hogy a munkám és elszántságom miatt megérdemlem ezt az állást,
és nem lenne értelme mást elfogadnom.
Rendben.
Akkor mit szeretne?
Nagyon hálás vagyok önnek mindezért,
tudom, hogy sok a dolga.
De az operatív állás nem tetszene,
csak az értékesítési stratégia.
És ha nem kapja meg?
Ő kérte, hogy mondj fel?
Nem.
Magadtól mondtál fel?
- Céloztam rá. - De miért?
Nagpurban is dolgozhatnál, ha nem jó az operatív.
- Hogy örökre távkapcsolatban legyünk? - Oké, bocs!
Erre nem gondoltam.
Szerinted túl kemény vagyok?
Hogy érted?
- Túl agresszív lettem. - Csak nem hagyod magad.
Nem kell mindenre rábólintanod, csak mert a főnököd.
Ez egy góréribis húzás volt.
De annyira nem rám vall, ugye? Miért csináltam?
Kavu, két évvel ezelőttig
éjjel-nappal dolgoztál.
De most, egy random kávézóban, a bulizós nyaralásod kellős közepén
állásinterjúd volt, és kurva jól csináltad.
Kicsim, ez a fejlődés.
Miket beszélsz itt össze?
Jó, hagyjuk! Felejtsd el!
A meggyőződést nézd! Az a fejlődés.
Csak kamuzol. Na, gyere! Akarsz még venni valamit?
Egész fűszerek! Azokat imádja Sanket.
Vécére kell mennem.
- Látod őket? - Nem.
Fura. Azt mondta, itt van.
Vécére kell mennem.
- De én hogy… - Keresd meg őket!
Én azt mondtam, hogy a holtágak…
Sokan félreértik azt, hogy a víz visszafelé folyik.
- Ez nem… Ja, úgy… - Tényleg visszafelé?
Én soha…
Helló! Kavya vagyok, Dhruv barátnője.
Ő vécére ment, és megkért…
- Igen? - Te nem Sanket vagy.
Te pedig nem Mila?
Nem, de talán őket keresed.
Szia!
Igen.
- Helló! - Helló!
Szóval már csak a szemüvegemről ismersz meg.
- Bocs! - Marha jó.
Jaj, ne haragudj!
- Hali! - Szia!
Könnyű összetéveszteni.
Barna srác, fehér lány. Elég gyakori, nem?
Elfelejtetted, hogy terhes vagyok?
Dehogyis.
Csak azt hittem, még babszemnyi a pici, és nem akkora, mint egy tök.
- Édesem, egy tök van a pocimban. - És én vagyok a pöttöm tök apja.
Na jó, nekem vécére kell mennem.
Ez most nem ugratás.
- Megyek kezet mosni. - Jó.
Na, milyen az utatok?
Szuper! Bár India nekem kicsit túl meleg.
Vagy túl finn vagyok, hogy itt éljek.
Én a hideget szeretem, a síelést, a havat, ilyesmit.
És nálunk van éjféli nap, aminél nincs csodálatosabb.
Igen, Dhruv mesélt róla.
Aha, eljött egyszer, és hárman együtt lógtunk…
Gyönyörű volt.
Nagyon hiányoztál neki ott.
Azon tűnődtem,
hogy milyen hangokat lehet hallani az éjféli nap idején?
Itt nappal madarak csiripelnek,
éjjel meg baglyok huhognak.
- És ti mit… - Nálunk csend van.
- Végtére is éjjel van. - Aha, értem.
De szeretnék egy hosszabb utazást tenni Indiában.
- Auroville-be vágyom. - Oda menj el! Gyönyörű hely.
- Te voltál már? - Még nem.
De láttam róla képeket, és hallottam…
Sanks! Mikor viszel el Auroville-be?
- Auroville-be? - Igen.
- Soha. - Ne már!
Miért akarsz Auroville-be menni?
Miért ne?
Félek, hogy ott megmakacsolod magad, és nem akarsz eljönni.
- De szemét vagy! Ne már! - Mit dumálsz…
Komolyan. És rosszat tesz a babának is.
- Nem megyünk Auroville-be. - Miért nem?
A „levegő minősége” szöveg jön három, kettő, egy…
Én mondom, a levegő minősége Indiában…
Mumbaiban meg Delhiben is borzasztó rossz.
- Igen. - Kizáró ok nekünk.
Ez igaz, de nekünk kéne tennünk valamit, hogy javuljon a helyzet, nem?
Végtére is gazdag és művelt kutatók vagyunk.
Nekünk kéne megoldanunk ezt.
Túlzol. Az életemet éljem, vagy a világ problémáit oldjam meg?
Ez érdekes is lehet.
- Mi az? - Mi?
Mi bajod a világproblémák megoldásával?
Nagy ügy. Én már eleget teszek.
Dolgozom, adót fizetek, és elvárom, hogy tiszta legyen a levegő.
Ennyi. Mint bármely ügyfél.
Szóval szerinted állampolgárnak lenni ugyanaz, mint ügyfélnek lenni?
Hát persze, ha racionálisan nézed.
Matematikusok vagyunk, de nem tekinthetjük algoritmusnak az életünket.
De ha az algoritmus működne, az remek magyarázat a világra.
Mi a probléma?
Igen, működik, de az élet legjobb dolgai nem magyarázhatóak meg racionálisan. Mint
a szerelem. Csak jön.
- Ti racionálisan lettetek szerelmesek? - Persze!
- Ez hülyeség! - Igazam van?
- Ja. - Mielőtt szerelmesek lettünk,
már hasonlóan gondolkodtunk
arról, hogy mit akarunk az élettől…
- Aha, sokat csináltuk. - Hogyan?
Hosszú beszélgetéseink voltak a jövőről, arról, hogy milyen életet szeretnénk.
Nyugodt életet, lehetőleg a természet közelében.
Napnyugta előtt otthon lenni teázni.
Ilyesmi.
De fontos dolgokról is beszéltünk.
Mikor házasodjunk össze, mikor legyen gyerek.
Mintha írásbeli vizsgánk lenne, és a tanár
látná, hogy egyforma válaszokat adtunk,
és azt hinné, hogy csaltunk.
Csak éppen a terem két ellentétes felében ültünk.
Imádja így megfogalmazni.
- Többet nem mondom. - Ez aranyos.
Nagyon kedvesnek találom.
Miért csinálod ezt?
Miért kell mindig überelned?
- Ezt Mila nem érti. - De.
- Értem én. - Régóta ismerjük egymást.
- Oké. - Jó ideje.
Bocs!
Jó napom volt, de bogarat ültettél a fülembe.
Most majd mi is erről fogunk beszélni, nem?
Ja, totálisan. Racionálisan dumálunk róla.
Ti is sok mindenen mentetek már keresztül.
Három éve éltek együtt, két év távkapcsolat.
Igen. És jó, hogy visszaköltöztél.
Így teljesen egymásra koncentráltok.
Úgy beszélsz, mintha a házasságunk
megmentésére jöttünk volna.
Nem, tudjuk, hogy azért jöttél vissza, mert nem akartál velem dolgozni.
- Bocs! - Seggfej vagy!
Ezt nem tudtam kihagyni. Ne haragudj!
Kérjünk még kaját?
- Neked kéne rendelned. Én… - Isteniek a halas kajáik!
- Mire gondolsz? - Semmire. Csak…
Amit Mila mondott…
hogy meddig jutottunk.
Emlékszel, hogy paráztunk az eljegyzéstől?
Kurvára féltünk.
Ma meg már a gyerekekről beszélünk.
Ez…
- Őrület, nem? - Nem annyira.
Már beszéltünk erről.
Igen, de csak viccesen.
Elpoénkodtuk.
Komolyan nem beszéltünk róla.
Pontosan miről akarsz beszélni?
A házasságról, családról, gyerekekről. Szóval…
Szeretnénk ezt, vagy nem?
Mikor beszéljük meg?
Bármikor, nagpuri Kavya.
De most komolyan…
Mikor?
Menjünk haza, készítsük elő a dolgot! Aztán majd kitaláljuk.
Komolyan?
Ezt be kell csomagolnod. Komolyan.
Ennyire könnyen ment?
Igen!
Nem nézted meg, melyik terminál az?
De, csak a Go Airways gépei mindkét terminálról mennek.
- Nem itt van. - Kérdezzünk meg ott valakit!
- Segítsen, kérem! - Igen?
Hol ez a terminál?
Csak mondd, hogy elcsesztem, és kész.
Mi a franc?
- Tudom, hogy kimondanád. - Mondanék valamit.
Elkerülhettük volna ezt a töketlenkedést.
- Szóval engem okolsz? - Bassza meg!
Most nincs ehhez kedvem.
- Menjünk! - Dhruv!
Induljunk!
- Üdvözöljük a Go Airlinesnál! - Üdv!
Fogd meg ezt!
Ezekre kérnék „törékeny” matricát.
Máris, uram.
Meg is van.
- A beszállókártyájuk. 23-as kapu. - Köszönjük.
Mondd csak…
Ugye sosem akartál Finnországban maradni?
- Hogy én? - Igen, te.
- Esetleg velem együtt. - Nem igazán.
Miért? Te élnél ott?
Igen. Buta okokból.
Mondd el! A buta okok a legjobbak.
Semmi, csak amikor meséltél az ottani életedről, és most,
hogy megismertem Sanketet és Milát…
Azt hiszem, picit féltékeny lettem.
Úgy éreztem, én is úgy akarok élni.
Hát igen.
Teljesen megértem, hogy így érzel.
A helyedben én még féltékenyebb lennék.
- Tudom. - Ugye?
De visszavágytam, Kavu.
Miért?
Melegségre vágytam.
A testi, lelki, és minden másfajta melegségre.
Finnország csodás hely,
de nagyon rideg és számító, tudod?
- Tényleg? - Igen.
De Sanket és Mila kedvesnek tűnnek.
Te csak futólag ismered őket, én már egy éve.
Ott senkinek nincs ideje.
A házak gyönyörűek, az utak jól karbantartottak.
A levegő tiszta, de… Hiányzik az, ami felhevíti a szívet.
Az a tűz, érted?
Mondd csak, mi jár a fejedben!
Jó. Emlékszem, azt mondtad, hogy Sanketnek és neked…
- Sok nézeteltérésetek volt. - Igen.
Csak azt szeretném tudni, hogy nem hoztál-e elhamarkodott döntést.
Mert nem akartál a beosztottja lenni.
Hűha.
Ilyen kicsinyesnek találsz?
Nem állítok semmit, Dhruv. Tőled szeretném tudni.
Kavu, én fogom vezetni a kutatás-fejlesztést az IMRC-nél.
Ez fontos állás.
És Sanketnek ehhez semmi köze.
Tudom, Dhruv, de az ilyesmitől néha nem látunk tisztán.
Velem is megtörtént.
Ezért szeretném, hogy gondold végig ezt.
Megtettem.
Végiggondoltam.
Szóval teljesen biztos vagy benne, hogy ez a helyes döntés neked
és mindkettőnknek?
Igen.
Száztíz százalékosan.
Oké. Csak erre voltam kíváncsi.
A feliratot fordította: Szíjj Julianna