Vad är det?
Ingenting.
När farbror Murli kom tillbaka från London, gissa vad han tog med.
-Vadå? -Choklad.
När han återvände från Bangkok för andra gången,
gissa vad han tog med till familjen.
-Kylskåpsmagneter. -Nej.
Choklad.
-Vad är din poäng? -Poängen är
att han köpte choklad åt alla och struntade i det.
Ingen behövde undra vad de andra fick.
Genom att inte köpa choklad är vi bättre än hela släkten.
Vi köper presenter och låtsas att de är från Finland.
-Det är fusk, eller hur? -Ska du säga.
Vad hände igår kväll?
Jag satte på AC:n ett tag.
När jag gick upp i morse fick jag avfrosta mina kulor.
-Jag vet. Även mina… -Bröstvårtor?
-Kan du inte säga det högre? -Förlåt.
-Men fan! -Du.
Är det här en bra present åt farbror Shenoy? Pappas kontorskompis.
Kan du beskriva honom lite mer?
Han har ett födelsemärke under näsan, stort som en knapp.
Köper du en present eller leker detektiv?
Fan!
Titta här.
Verkligen? Allihop?
-Allihop? -Ja.
Vi har köpt åt andra.
Ska vi äntligen köpa några åt släkten?
Nej, jag vill inte vara klichéartad!
EN NETFLIX-SERIE
Kom fort, Dhruv. Klockan är snart halv tre.
Jag ska ringa Sahil om min förflyttning.
Kan du inte boka om?
Det skulle verka ohyfsat. Jag måste göra det.
Var vill du ringa? På gatan?
Du kan inte ta semester i fred, va?
Jag måste ju tvinga dig att ge mig ett jobb.
Rakt på sak. Som vanligt.
Jag bad dig visserligen att skicka mig till Nagpur,
och nu vill jag tillbaka till Mumbai, men…
…jag har en stark profil för säljstrategi, tycker jag, och…
Ja. Och vi vill ha dig tillbaka.
-Så sluta med säljsnacket. -Va?
Kom tillbaka, bara.
Så bra.
-Är det nån hake? -Okej.
Jag kan inte ge dig jobbet inom säljstrategi.
Jag har nyss anställt en annan. Du kan bli verksamhetsansvarig.
Det är samma ställning.
Och det är inte lika målinriktat som säljstrategi.
Jag föreslår att du tar det.
Efter några månader kan vi diskutera en flytt till säljstrategi.
Så… tar du det?
Det är svårt att förklara, men…
I sex månader har jag förberett mig på det där jobbet,
och jag förklarade tidigt att jag ville ha det.
Så med tanke på allt, borde jag få det jobbet,
och det känns fel att ta nåt annat.
Okej.
Vad vill du ha?
Jag är tacksam för att du ställer upp för mig.
Du är upptagen, jag vet.
Verksamhetsansvarig är inte för mig.
Jag vill verkligen ha säljstrategi.
Och om du inte får det?
Bad han dig sluta?
Nix.
Sa du att du tänkte sluta?
-Jag antydde det. -Men varför?
Du har ju alltid Nagpur. Du kan jobba där.
-Ska vi vara på avstånd jämt? -Förlåt. Fel av mig.
Jag tänkte inte.
Kör jag med för raka puckar?
Vad menar du?
-Jag har blivit aggressiv. -Du är inget mähä.
Han är din chef, men du kan inte hålla med om allt.
Du visade vad du går för.
Men jag är inte sån. Varför gjorde jag det?
Tills för två år sen
jobbade du dygnet runt.
Och nu, på ett café, mitt i din semester,
gav du en jobbintervju och ställde krav.
Du har växt, raring.
Låter det du sa nyss vettigt?
Glöm det.
Se på beslutsamheten. Du har växt.
Prat. Kom nu. Vill du köpa nåt mer?
Hela kryddor! Sanket älskar såna.
Jag måste gå på toa.
-Ser du till dem? -Nej.
Han skulle ju vara här.
Jag måste kissa.
-Men hur ska jag… -Hitta dem, bara.
Det jag sa är att bakvattnet…
Många tror att vattnet rinner baklänges.
-Det är inte… -Vadå baklänges?
Jag skulle aldrig…
Hej! Jag är Kavya, Dhruvs flickvän.
Han gick på toa och bad mig…
-Hej? -Du är inte Sanket.
Och du är inte Mila?
Nej, du kanske letar efter de där?
Hej!
Ja.
-Hej. -Hej!
Oj, du känner bara igen mig på glasögonen nu.
-Förlåt. -Så rart.
Hej. Förlåt mig.
-Hej! -Hej!
Lätt att ta miste.
Brun kille, vit tjej. Väldigt vanligt, va?
-Glömde du att jag är gravid? -Du…
Jag glömde inte.
Jag trodde bara inte att din mage var stor som en pumpa än.
-Vi ska ha en liten pumpa. -Jag är pumpans pappa.
Okej, toapaus, måste verkligen gå.
Inget skoj den här gången.
-Jag ska tvätta händerna. -Gå.
Hur har er resa varit?
Jättebra! Indien är lite för varmt för mig.
Eller så är jag för finsk för att bo här.
Jag älskar kylan, skidresor, snö, såna saker.
Och vi har midnattssol, som är helt fascinerande.
Ja, Dhruv berättade.
Ja. Han kom över och vi tre umgicks…
Det var jättefint.
Han saknade dig så där borta.
Jag undrar en sak,
vilka ljud hör man när midnattssolen är uppe?
Här hör man fåglar kvittra om dagarna.
På natten hör man ugglor.
-Så vad… -Tystnad.
-Det är ändå natt. -Ja, jag fattar.
Men jag skulle vilja göra en längre resa här.
-Jag vill se Auroville. -Ja! Det är så vackert.
-Har du varit där? -Faktiskt inte.
Men jag har sett foton och hört…
Sanks! När ska du ta mig till Auroville?
-Auroville? -Ja.
-Aldrig. -Hallå!
Varför vill du åka till Auroville?
Varför?
Jag är rädd att din vita instinkt kommer fram och du stannar där.
-Din fuling! Vad tusan? -Vad gör du…
Jo. Och det är inte bra för vår son.
-Vi åker inte dit. -Varför inte?
Snart kommer snacket om luftkvalitet.
Jag tänkte säga, luftkvaliteten i Indien…
Det kvittar om det är Delhi eller Bombay. Den är urusel.
-Ja. -Det går bara inte.
Ja, men det är ju vi som borde göra nåt åt det.
Vi är rika, välutbildade, och forskare.
Visst? Vi borde lösa problemet.
För svårt. Ska jag leva mitt liv eller lösa världens problem?
Det kan vara intressant.
-Vadå? -Vadå?
Vad är fel med att lösa världens problem?
Än sen? Jag gör nog redan.
Jag tjänar pengar och betalar skatt, då förväntar jag mig ren luft.
Som alla andra kunder.
Anser du att vara medborgare är samma sak som att vara kund?
Visst, om man tänker rationellt.
Vi är matematiker, men våra liv är inte algoritmer.
Men om algoritmen funkar är det en bra lösning för världen.
Vad är problemet?
Det funkar, men vissa saker i livet kan inte förklaras rationellt.
Som kärlek.
-Blev ni förälskade rationellt? -Visst!
-Struntprat! -Eller hur?
-Ja. -Även innan vi blev kära
var vi redan överens om
vad vi önskade av livet, hur vi ville leva…
-Det var mycket så. -Hur menar du?
Vi hade långa samtal om framtiden, vilket slags liv vi ville leva.
Helst nära naturen. Ett stillsamt liv…
Komma hem till te före solnedgången.
Såna saker.
Inte bara små saker, utan stora saker.
När man ska gifta sig, när man ska ha barn.
Och om vi hade gjort ett prov
och läraren såg våra svar, vore de identiska,
så hon trodde att vi fuskade.
Även om vi satt långt från varandra i klassrummet.
Han säger jämt så där.
-Förlåt, aldrig mer. -Det är rart.
Ett rart sätt att säga det.
Vad är det, Sanket?
Måste du höja ribban varje gång?
-Tala engelska. -Hon förstår.
-Jag förstår. -Det var länge sen.
-Okej. -Länge sen.
Fel av mig, förlåt.
Min dag var bra, nu ger du mig dessa tankar.
Nu kommer vi båda att bara prata om det här.
Ja. Och vi ska tala rationellt om det.
Ni har också kommit långt.
Bo ihop i tre år, vara långt från varandra i två år.
Ja. Bra att du flyttade hem.
Nu kan ni ägna er helt åt varandra.
Ni låter som om vi håller på att gå isär
och är här för att läkas.
Nej. Alla vet att du flyttade hem för att du inte orkade jobba med mig.
-Förlåt! -Din åsna!
Jag kunde inte låta bli. Förlåt.
Ska vi beställa mer mat?
-Beställ nåt. Jag… -Fisken är jättefin här!
-Vad tänker du? -Inget. Bara på…
Det Mila sa…
…och hur långt vi kommit.
Så rädda vi var för att tala om förlovning.
Vi var skiträdda.
Och idag pratar vi om barn.
Det är…
-Galet, eller hur? -Inte så galet.
Vi har pratat om det förut.
Ja, men det var bara ett skämt.
Bara på skoj.
Vi pratade inte allvarligt.
Vad vill du prata om?
Allt om äktenskap, familj, barn. Typ…
Vill vi ha alltsammans, eller inte?
När vill du prata om det?
När du vill, Kavya från Nagpur.
Nej, jag menar, allvarligt…
När?
Vi åker hem och ordnar det, sen funderar vi.
Allvarligt?
Packa ner den här nu.
Var det så enkelt?
Ja!
Har du kollat vilken terminal?
Ja, men Go Airways använder båda terminalerna.
-Det är inte här. -Vi kan fråga nån där borta.
-Sir, ursäkta? -Ja?
Var är vår terminal?
Säg det. "Kavya, du klantade dig", så är det gjort.
Vad i helsike?
-Du vill säga det. -Jag vill säga nåt.
Om du inte klantat dig hade vi inte varit här nu.
-Så det är mitt fel? -Skit i det.
Jag vill inte gräla nu.
-Kom nu. -Dhruv.
Ska vi gå?
-Välkomna till Go Airlines. -Hej.
Håll den här.
Kan ni märka väskorna "Ömtåligt"?
Visst, sir.
Inga problem.
-Här är era boardingkort. Utgång 23. -Tack.
Säg mig en sak…
Tänkte du nånsin på att stanna i Finland?
-Jag? -Ja, du.
-Eller vi. -Nej.
Hur så? Gjorde du?
Ja. Av dumma skäl, men ja.
Berätta. Dumma skäl är bäst.
Äsch. Du berättade historier om ditt liv där,
och nu när jag har träffat Sanket och Mila…
…blev jag väl lite avundsjuk.
Jag hade velat leva det livet.
Ja.
Det är förståeligt att du kände så.
Om jag var du, vore jag mycket mer avundsjuk.
-Jag vet. -Visst?
Men jag ville tillbaka.
Vad gjorde dig så säker?
Jag ville till värmen.
Fysisk, mental, all slags värme.
Finland är ett fint land,
men det är väldigt kallt och kalkylerande där, du vet.
-Verkligen? -Ja.
Men Sanket och Mila verkar varma.
Ni möttes på lunch. Jag har känt dem i ett år.
Folk har inte tid där.
Husen är vackra. Vägarna är i perfekt skick.
Luften är ren, men… Man behöver nåt som värmer hjärtat.
Nåt av det där, du vet.
Vad tänker du? Berätta.
Jag minns att du berättade att Sanket och du…
-Ni var ofta oense. -Ja.
Jag vill bara veta att du inte tog det här beslutet ogenomtänkt.
Du ville inte jobba under honom.
Oj.
Tror du att jag är så småsint?
Jag tror ingenting. Jag bara frågar.
Kavu, jag ska leda ett forskningsteam hos IMRC.
Det är stort.
Sanket har inte med saken att göra.
Jag vet. Men ibland kan såna saker påverka vårt omdöme.
Det hände mig.
Därför vill jag veta att du har tänkt igenom det.
Ja, frun. Det har jag.
Jag har tänkt igenom det.
Så du är säker på att det här är rätt beslut för dig,
och för oss?
Ja.
Mer än säker.
Okej. Det var det jag ville veta.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson