Popojeď. Ještě kousek. Stačí.
- Cos říkal? - Kolik čističek vzduchu nakládáš?
Už pět minut slyším jen „popojeď”.
Šedesát. Instalujeme ty čističky na všech ambasádách.
Štěstěna se na mě usmívá.
Další taková objednávka, a přijel bych do Finska za tebou.
- Paráda. Jsi borec. - Jde to dobře. To je tak všechno.
- Jak je ti po návratu? - Jen vstřebávám slunce.
Je fajn, že jsme oba za vodou, co?
Abych byl upřímný…
s návratem jsem váhal.
Ale je fajn, že ses vrátil.
Kdo žije v těch studených zemích, začne být bledý jak těsto.
- Že jo? - Jo.
- Tady je větší zábava. - Jo, máš recht.
Už nemusíš dřít na Sanketa.
Teď můžu hrdě říkat, že mýho bráchu přijali do IMRC.
Musels fakt makat.
Ale o žádný přijetí nešlo. Nejsem student.
Takže je z tebe profesor?
Profesor na IMRC bez doktorátu?
Ne, nejsem profesor…
Tak co tam děláš, mizero?
IMRC je napojeno na naši firmu.
V podstatě vytváříme software pro modelování podvodů
pro neautorizované platební brány.
Kdyby mi šla matika, tak bych teď neprodávala svítidla.
Hledáme minulé aktivity online zlodějů,
abychom je v budoucnu zredukovali. Jasné?
Takže jsi takový Drsný Harry intošů.
Co? Plácáš nesmysly.
Ne! Promiň.
Jo, cos říkal?
Nandini mi usiluje o život. Nedá si pokoj.
Uspořádej prosím oslavu.
Jsi tu nerezident.
Jo, proč ne? To Kavya spíš vypadá jako cizinka.
Ne, ty vypadáš na střední třídu a ona na bohatou.
To jo. Ale co nadělám? Tak jsem se narodil.
Co děláš? Kámo, zavolám ti později.
Nesmíš střílet tak zblízka! Co to je?
Jdi ode mě dál!
SERIÁL NETFLIX
EPIZODA 5 BUSINESS TŘÍDA
Vylez. To už stačilo.
Tvůj nerezidenční podcast jede od rána.
Já nikomu nevolám. Oni volají mně.
Ty si fandíš!
Jsi nevděčnice.
Masíroval jsem ti prsty u nohou.
To se dělá, když máš křeč!
- Co se ti stalo? - Noha mi znecitlivěla.
To je totéž.
- Jak to může být totéž? - Moment.
Někdo volá. Haló?
Mami, volal jsem ti hned z letiště.
Viděla jsem film s Babbu Mánem.
- Fajn. Ten je dobrý. - Jo, bylo to dojemné.
- Co ještě? Je tam táta? - Na tátu se neptej.
- Včera jsme byli u krejčího. - Toho ze sektoru 49?
Ne, k tomu už nechodím.
Ten na hlavním tržišti v sektoru 32 je levnější.
Dala jsem mu pár štol k obarvení a musela je vyzvednout.
Táta řekl, že potřebuje upravit oblečení, tak šel taky.
Tomuhle nebudeš věřit.
Když jsem mu nechávala povolit kalhoty, zmizel.
Vrátil se za 40 minut
se třemi páry bačkor od Bati v ruce.
Tátu nesmíš nechat samotného.
Prý že je výprodej a kdy by je jinak sehnal tak levně!
Kde je táta? Chci s ním mluvit.
Tady je. Moment.
Tanu s tebou chce mluvit!
Prý ti zavolá později.
Určitě se mu zhorší zrak.
Sedí u počítače šest hodin v kuse.
To je super.
- Dobíráš si tátu přese mě. - Ne, dobírám si i tebe.
- Mami, přijeď do Bombaje. - Ráda.
Mám zamluvit letenky?
Nejdřív přemluv tátu. Já můžu jet hned.
Dobře, pokusím se.
Jo. Teď zavěsím, ano? Ahoj.
- Ahoj, mami. - Fajn.
Kulkarniová.
Při bitvě s puškami nerf se nesmíš schovávat, jasný?
Mimochodem, dnes volal strejda.
Domluvil ti svatbu s někým z televize.
Gratuluju.
Pozvi mě.
Nepálí se něco?
Herdek! Určitě jo.
Sakra, tvoje záclony, Kavyo!
Tvoje bílé záclony.
Kruci, i já hořím! Tvůj notebook taky!
- Sakra, tvůj notebook… - Pauzu, prosím!
Tak ty miluješ svůj notebook víc než mě.
Volá Sáhil, počkej.
Ano, Sáhile.
Ano.
Fajn.
Příští týden?
Jo, jistě. Fajn. Ahoj.
- Tak co? - Mám tu práci!
Ty jo, paráda.
Prý to znovu zvážili
a chtějí, abych byla v prodejním týmu.
Protože sis stála za svým.
- Jo! - Senzace.
Co to děláš? Nejdřív mi řekni, jaký budeš mít plat.
Co je?
Tohle by mohla být naše zašívárna.
Do svatby to může být pokoj pro hosty.
A kdo sem má přijet?
Možná máma s tátou.
Fakt? Kdy?
Zamluvils jim letenky?
Máma chce jet.
Ale…
- Uvidíme, co táta. - Proč?
Ty jsi s ním nemluvil?
Jen jsme spolu konečně začali zas mluvit.
A prostě…
Ještě se to nestabilizovalo.
Je to křehký vztah. „Nedotýkej se mě.” „Ne, ty mě.”
Navíc nevím, jak skousnul to, že posílám domů peníze.
Určitě to skousnul.
Já nevím.
Pokud mu v tom nepřekáží jeho ego.
Potom…
Možná to není nic z toho.
Promluv si s ním, až přijede.
Jestli přijede.
A i kdyby, pochybuju, že ta debata proběhne.
Dojde ke scéně. K děsivé hádce.
Žádná hádka. Jen mír.
Když přijede tvoje máma,
bude mluvit o svatbě, ne?
No jo. Udělá to po svém.
„Udělali jsme, co jsme považovali za správné.
Je to ale tvůj systém.
Udělej, co považuješ za správné pro sebe.”
Co znamená ten „systém”?
Domov, rodina, svět, domácnost.
Aha. Jo.
Takže když se ve větě objeví slovo „systém”,
bude to znamenat…
- Svatbu. - Chápu.
Mimochodem…
Žiju v nemanželství.
A bydlíš se mnou?
Co se tím změní?
Jasně, spousta věcí, ale bude to prospěšné.
Manželství je zdokonalení.
Randění je turistická třída. Manželství je business třída.
Manžel, manželka. Super. Naprostá svoboda.
Sex. Žiješ si, jak chceš.
Jako by ses teď musel dovolovat.
- Ne, ale víš, jak to myslím. - Jo. Máš pravdu.
Manželství je zdokonalení.
- Bude snadné najít v Bombaji byt. - Přesně.
I získat půjčku od banky.
Skoro jako by společnost odměňovala sezdané lidi.
Jo. Totéž platí v Dillí.
Oženíš se, a rázem všem uděláš radost.
I když jsi jako dítě nanicovatá,
po svatbě ti rodiče všechno odpustí.
Tak fajn.
Řeknu tetě, že si vezmu jejího nanicovatého syna.
Bude mi ctí.
Ale manželství s sebou nenese jen výhody.
Chci říct…
Jestli chceš teď mluvit s mými rodiči, tak můžeš.
Nebo nemusíš. Chápeš?
- A naopak. - Ano, ale…
Po svatbě se ta očekávání změní.
Lidi začnou očekávat různé věci, hlavně od žen.
Nějaká tvoje vzdálená teta bude dotčená,
když můj pudink nebude na výši.
Ano, ale ujišťuju tě, že nic z toho se nestane.
Jo, ale tohle se stává.
Hele, v téhle dohodě není prostor pro nepříjemnosti.
Slibuju.
- Tyhle indické tetky… - Dhruve!
Tady to můžeme zrenovovat.
Mám pár nápadů.
Zavolala jsem truhláře na půl třetí.
Do hajzlu.
Co to znamená?
Nebyla tam nálepka „křehké“?
Do prdele!
Řekli jsme aerolinkám, ať jsou opatrní.
- Do pytle! - Jo!
K čemu pak ta nálepka je?
To je šlendrián.
Dám to na Twitter. Vidělas můj mobil?
Už ho mám.
- Dhruve, poškrábals mi rohovku. - Cože?
Ukaž.
- Opláchni si to studenou vodou. - Je to poškrábaná rohovka.
Najdi mi prosím doktora. Musíme jít.
Určitě to nepřeháníš?
Dobře, najdu ho.
Ty pitomý aerolinky zažaluju.
S těmi penězi ti zaplatím operaci očí.
Bylo to krásné. A oni to rozbili.
Vidíte dlouhou úzkou červenou rýhu, podobnou stužce?
- Tu na bílém pozadí? - Ano.
To bílé je rohovka a to červené škrábnutí.
- Kavyo, pojďte sem. - Ano.
Mrzí mě to.
- Fakt jsem tě škrábnul. - Já ti to říkala.
- Tak to nebylo z legrace. - Měla jsem to v dětství.
- Tu bolest znám. - Fakt? Kdy?
- Kavyo, kolik vám je let? - Třicet.
Bolí to hodně?
Mohla bych vám zvýšit dávku analgetik.
- Ne. Jen mi znecitlivěla noha. - Aha.
Stává se vám to často?
- S tou nohou? - Ano.
Dnes ráno, že jo?
Ano, stalo se to dnes ráno.
Aha. A viděla jsem, že si třete záda.
Ano, ale to nic není. Teď jsme byli na cestách…
Asi si jen potřebuju odpočinout.
Měla byste raději zajít na ortopedii.
- Jistě. - Doporučíte nám někoho?
- V pátém patře je dr. Dogra. - Bezva. Děkujeme.
- Pane doktore, Kavya to přežije, ne? - Dhruve!
Málem mě oslepíš a pak nemáš ani výčitky svědomí.
Během týdne to přejde.
Táta. Musím to vzít.
- Ano, tati. - Tak mluv, Tanu.
Měl jsem napilno. Musel jsem odeslat pár složenek.
- Už několik dní jsem to oddaloval. - Aha.
- Teď posílám složenky online. - To je dobře.
Ano, lidi to berou až moc vážně.
- S papírovými složenkami je konec. - To je fakt.
Nadí ti řekla, že za vámi přijedeme do Bombaje?
Ano, přesně to jsem si myslel.
Budeme rádi, když přijedete.
Ano, můžeme vás navštívit.
- Oba? - Ano. Proberu to s Puradži.
Když bude kupé s klimatizací, bude to pohodlné.
Proč jezdit vlakem? Zamluvím vám letenky.
Jo, ale zamluv let s mezipřistáním.
S mezipřistáním? Proč? Zbytečně se to protáhne.
Nikam přece nespěcháme. A bude to lepší.
Budeme mít pohodlnou zastávku. Protáhneme si nohy, dáme si čaj.
Je to dvouhodinový let.
Nohy si protáhneš u nás doma.
Tak dobře, ale kup levné letenky.
To jsi celý ty.
Něco výhodného. Na vnitrostátní lety mívají slevy.
Jo, jasně. Nelam si tím hlavu.
- Tak jo. - Fajn. Ahoj.
Ahoj, tati.
Kavyo.
Je to skřípnutý nerv.
Jo, v zádech. Já vím. Taky jsem to četla.
Ale nepřesvědčilo mě to.
- Říká to doktor. - Ale stejně.
Tak co…
Co tě přesvědčí? Řekni, co chceš dělat.
Nemám kdovíjaké bolesti zad.
Zeptáme se jiného doktora?
Prosím.
Tak fajn.
O to jde, Nandu.
Potřebovali jsme druhý názor. Dali bychom ti vědět.
Jistě, Tanu. Rodina především.
Promluv si s ní.
- Ahoj, Kavyo. - Ahoj.
Prošel jsem tvoje záznamy
a zcela souhlasím s tou diagnózou.
Velmi pravděpodobně je v míše skřípnutý nerv.
Ano. Ale je to opravdu tak?
Právě jsem četla na internetu…
Kavyo, vaše generace se vyzná v technologiích,
ale Google není odpovědí na všechno.
Navrhuji, abys odpočívala v posteli
a nechala ty svalové relaxanty působit. Jasné, Tanu?
Ano.
Ale jak to budu zvládat? Protože…
Budu muset brát ty léky. A jak mám chodit denně do práce?
To půjde těžko.
Práce na plný úvazek v tomhle stavu…
To bych ti neradil.
Jenže, brácho, ji právě teď přijali do práce.
To chápu, Tanu, ale uzdravit se je také důležité.
Teď potřebuje odpočinek v posteli,
fyzioterapii, jógu a vhodnou stravu.
A…
Co takhle operace?
Ta je možná,
ale v tvém věku se tělo obvykle rychle zotavuje.
Radím ti počkat pár měsíců.
Třeba operaci ani potřebovat nebudeš.
Lituji, Kavyo, mluvíme spolu poprvé
a zrovna na takové téma.
Ale připrav se.
Tělo postihují nemoci a bolest.
To prostě patří k životu.
Jo, a viděl jsem na Instagramu vaše fotky.
Ty z výletu do Kéraly.
Ano. Byla to krása, brácho. Měl bys jet taky.
I ve městě kybernetiky se dá hodovat. Je tam toho spoustu.
Jasmínový čaj.
Trápí tě to?
K čemu by mi to bylo?
Evidentně to nepomáhá.
Sotva jsme oslavili moji novou práci.
Všechen ten čas, úsilí, dřina…
K čemu to všechno bylo?
Proč mám sakra teď bolavá záda?
Jak se mi to stalo? To ty nesedíš rovně.
To není fér.
Hele…
Nevím, jestli ti tohle pomůže.
Četl jsem to v jedné knize.
Byl jednou jeden král.
Jeho matka mu dala prsten.
A na něm bylo vyryto: „Tohle také přejde.”
Matka mu řekla:
„Nezapomeň se na to dívat v dobrých časech i v těch zlých.”
Pojď sem.
Všichni jsou nadšení, že se vracíš, Kavyo.
Budou ti chodit e-maily strategické skupiny.
Abys měla přehled, než příští týden nastoupíš. Ahoj.
Překlad titulků: Ivana Ragusa