Byl to týden na draka, co?
Nejen týden, Dhruve, skoro celý měsíc.
PRVNÍ TÝDEN
INDICKÉ MATEMATICKÉ A VÝZKUMNÉ STŘEDISKO, BOMBAJ
Četl jsem vaši diplomku, kterou
vedl profesor Alí. Je vynikající. Klobouk dolů.
- Číst ji byla radost. - Děkuji.
Cestou sem mě napadlo, že nejsme jen tým,
jsme bombajští Galácticos.
Galácticos. Real Madrid?
Netuším, pane.
No nic, to není důležité.
Takže…
Omkare, co rád děláte?
Pane, můžu hned začít organizovat sekundární data.
Ne. Měl jsem na mysli koníčky.
Máte i jiné zájmy?
Čtení a hudba. To je všechno, pane.
- Vy jste Vasundára? - Ano, pane?
Totéž. Jaké máte zájmy? Co vás baví?
Čtu a píšu, pane. A občas dělám jógu.
Vodu?
SERIÁL NETFLIX
EPIZODA 6 TRABLE SE ZÁDY
Teď je nejrozumnější pracovat na volné noze.
Držet si tři stálé klienty na smlouvu a je to.
Práce na dvě hodiny a zbytek dne relax.
Jo, ale vydržíš pracovat dvě hodiny?
Radili ti klid na lůžku, ne?
Hele, dvě hodiny nic nejsou. To zmáknu.
Jé! Víš, jak jsi teď mluvila?
Jako můj bývalý, ten z Bengalúru.
Ale vážně. Tu diagnózu máš teprve krátce.
Neměla bys ty dva měsíce odpočívat?
Klídek, to bude v pohodě.
- Počkej, jo? - Co je?
- Co se stalo? - Sakra práce.
Kruci, už zase odešla.
Kdo?
Potřebujeme služebnou. A ta, co pracuje vedle,
přichází přesně v 10,35 a odchází v 11,00.
A já ji musím chytit právě v tu dobu.
Zas mi utekla.
Je to služebná, nebo nindža?
Služebná nindža.
- Ano? - Ano, pane.
- Pane… - Moment. S tím „panem” skoncujeme.
Konec té formálnosti.
Budeme si tykat.
Jo, Dhruve, bezva nápad.
Ale řekneš nám prosím, jak na to?
Takhle jsme totiž pracovali s panem Alím…
- Zdravím. Promiňte. - Nazdar.
- Iša? - Išu.
- Dobrý den.
Ahoj, Basu.
Promiňte to zpoždění.
Na centrální lince byl zádrhel.
Vlak z Thane nevyjížděl.
Čekala jsem na stanici celých 40 minut.
- Omlouvám se. - Nic se nestalo.
Koordinátor projektu rozhodl dnešní rozvrh.
Od zítřka můžeme mít vlastní.
Začněme tedy tím.
Je myslím důležité vyvážit práci s osobním životem.
Máme dvě možnosti. Od osmi do tří, nebo od devíti do čtyř.
Druhou část dne budete mít pro sebe.
Dhruve, musíme ty časy měnit?
Dohodli jsme to totiž s panem Alím
s ohledem na dojíždění všech.
Začneme ve 12,00 a vyhneme se dopravní špičce.
Ano.
Ano?
- Ano, jestli to vyhovuje všem. - Jo.
Tak začněme.
Role a povinnosti.
Basu, pero. Děkuju.
Bylas někdy v Thane?
Jasně, byla.
Jak dlouho to tam trvá?
Odkud?
DRUHÝ TÝDEN
Máme s Francescou menší tajemství.
Lana to myslím neviděla.
MÁMA
Copak na to řekne Lana? Zeptáme se jí.
Možná je to jen šťastná náhoda, že vás chce všechny vidět v chatce.
Všichni jsou teď mnohem disciplinovanější než dřív
a víc lidí se zaměřuje na vývoj…
Ahoj. Promiň.
Měla jsem práci.
Děláš denně fyzioterapii? Objednala ses k doktorovi?
- Objednám se dneska. - Poslyš.
Mysleli jsme, že vás oba navštívíme.
Mami, to není třeba. Je mi dobře. Neboj.
Není to tak vážné.
Promluvíme si později. Dívám se na zajímavý pořad.
Kavyo, vypni tu televizi.
Kdyby to nebylo vážné, byla bys v práci a neseděla bys doma.
Celý den koukáš na televizi. Ani nemáš čas si promluvit.
Už nechci nic slyšet. Přijedeme a dost.
Dobře, promiň.
Jen přijeďte.
Stejně se mi po vás stýská. Přijedou i Dhruvovi rodiče.
Uděláme to o stejném víkendu?
Všichni dohromady?
Budeme probírat plány na svatbu?
Vůbec ne.
Bude to jen neformální setkání.
Když jsi začala chodit s Dhruvem, říkala jsi totéž.
„Je to neformální, nic vážného.”
Vážně, mami. Přijeďte.
- Zatím ahoj. - Tak já zavěsím.
- Ahoj. - Ahoj.
- …věci. - Svázat ho bylo skvělé.
Trochu ho to bolelo.
Měla jsem v sobě potlačený vztek.
- Lano! - Vybíjí si nějakou frustraci!
- Pomoz mi! - Koho jsi to svázala?
ANIL KHANVALKAR: HODNĚ ŠTĚSTÍ, DRAHÁ KAVYO!
Sanket: Pozvi je, až to podáš!
Dhruv: Na něco k pití?
Sanket: Určitě… To je to nejlepší!!
Okolní hospody se skvělým jídlem
Tak co, lidi?
- Jak to jde? - Dobře.
Fajn.
- Jo? - Dobře.
- Vážně? - Jo.
Jo.
Dnes večer bychom mohli něco podniknout.
Pojďme si vyrazit.
Oslavíme náš první návrh.
Dhruve, dneska to nepůjde.
Potřebujeme na to ještě trochu času.
Je to větší, než jsme mysleli.
- Aha. - Jo.
No dobře, ale…
Ještě zbývají tři hodiny.
- To bude stačit, ne? - Radši jindy.
Do večera je toho ažaž. Aspoň pro mě.
Pro mě taky.
I pro mě.
Dobrá…
Promluvím si s lidmi z AMEXu.
- Udělejme to pořádně. - Jo.
Fajn.
Je to nejúspěšnější lovec z celé smečky.
Dokáže sprintovat přes 100 kilometrů za hodinu.
Proč je tu taková tma?
Přiznávám bez mučení, že služebnou ještě nemám.
Udělám to zítra.
Jak to sedíš? Poraníš si záda.
Jeho rychlost je závratná.
Gepardům se dobře loví ve světle úplňku.
V práci je teď děsný frmol.
Jsem nahraný.
To se stává. Vydrž.
Dneska volala máma.
Prý přijedou koncem měsíce.
To je prima. Pozveme sem všechny rodiče najednou.
To jsem jí taky řekla.
Gepardův noční úspěch závisí na měsíci.
Dělá z mé pracovní situace bůhvíco.
…ale také nebezpečí.
Ahoj, Dyneši. Jak je?
Ahoj. Dobře.
Ten kód už je skoro hotový.
Jen se vyskytly dvě menší překážky.
Bude nám trvat pár dní, než je odstraníme.
Do středy byste měli mít všechno.
Dobře. Doufali jsme, že to probereme dnes. No…
Myslím, že se připojil Alvin. Alvine?
- Ahoj, Alvine. - Ahoj, Alvine.
Ahoj, lidi. Ahoj, Dhruve. Co jsem propásl?
Ten kód už je skoro hotový.
Bezva.
- Co pro nás máš? - Ahoj, lidi. Omlouvám se za zpoždění.
Ahoj, Robe. To nic.
Dhruv nám říkal, že je s tím kódem hotový.
Ano, jak jsem říkal, kód už je skoro hotový,
jen se vyskytly dva menší problémy.
- Potřebujeme… - Dhruve, jsi tam?
Pardon, omylem jsem si vypnul mikrofon.
Takže kód je hotový,
ale potřebujeme dva dny na odstranění těch dnešních zádrhelů.
Do středy budete mít určitě kopie hodnocení.
Dobrá.
Ale pro příště
by se měly tyhle věci oznamovat předem e-mailem.
Dhruve, hodně toho závisí na tobě, víš?
Ano…
Takže do středy všechno pošlu a…
U nás už k žádným dalším zdržením nedojde.
Dobře, já končím.
- Děkuju vám. - Nashle.
Nashle.
TŘETÍ TÝDEN
Ahoj. Jsem Kavita z bytu 801.
- Nastěhovala ses nedávno, co? - Dřív jsme…
Jo, bydlím tu krátce.
Fajn. Takže…
- Nechceš jít… - To jsem chtěla.
Tak jo.
Ve skutečnosti tě chci o něco požádat.
- O co? - Jde o to,
že vyrábím řepné placky, batátové čipsy
a bezlepkové zákusky a suším je na terase.
Jenže zámek na terasu je rozbitý.
A v půl třetí mám hodinu zumby.
Jestli máš čas…
Nemohla bys ohlídat, aby děti nechodily nahoru?
Hlavně ty z bytu 802.
Páni, to jsou příšerky.
Ty se směješ, takže jsi je ještě asi neviděla.
Ne, ale těším se, až je poznám.
Co to povídáš?
Až je uvidíš, pořádně je za mě profackuj.
Jsou to tak drzé děti.
Já to nechápu. To je rodiče neučí slušnému chování?
Dobře, budu trénovat fackování.
- Stejně jen sedím doma. - Ale měla bys něco dělat.
Měly bychom se vždycky nějak zaměstnat.
Hlavně my, hospodyňky.
Před pár lety jsem taky musela odejít z práce.
Můj tchán na tom nebyl dobře.
Myslela jsem, že se pak vrátím,
ale bylo to těžké. Nemohla jsem to dohnat.
A tak teď podnikám. A jsem ráda.
Aspoň si teď můžu říkat podnikatelka.
Chabá útěcha za všechno, co jsem obětovala.
Budeš doma zítra zase touhle dobou?
Prima.
Takže ti přinesu svoje vyhlášené řepné placky. Pa.
A Kavyo, zachraň moje placky.
- Dík za ten zelený čaj. Ahoj. - Ahoj.
- Viděls to z Purdueovy univerzity? - Ještě ne.
Omrkni taky to z Bostonské univerzity.
Pošlu ti komentář.
- Můžu jeden čapátí? - Zbyla jen půlka. Promiň.
Dydý, nedělej k večeři dýni. Dávám si ji teď.
Ještě jedno. V kolik přijdeš?
Možná totiž přijde na večeři Puškar…
Kruci.
Dydý, udělej dnes okru. Promiňte.
Mně se to taky stává.
Když posílám hlasovou zprávu, tak mě to rudé světlo
vyvede z míry a nepošlu ji.
Přesně.
Proto hlasové zprávy neposílám.
Naťukám vzkaz, přečtu si ho a odešlu.
Basu, ty věčně píšeš výzkumnou práci.
Já nejsem schopný ani toho.
Mám tam spoustu chyb kvůli překlepům
a když vzkaz po odeslání omylem smažu,
ten druhý se diví, proč asi.
Smazal jsem ji, protože jsem musel.
V tom s tebou souhlasím. Proto lidem jen volám.
Ale pak se mi zdá, že to je moc triviální,
tak přidám pár nedůležitých věcí.
Jo.
- Tos neměl říkat. - Proč?
Protože teď když zavoláš,
budeme si říkat, co je asi triviální a co hlavní.
Neboj, to poznáš.
Proč jsi mi to dal zpátky? Nechci to.
Já taky ne.
- Dej to jí. - Beru.
- „Beru.” - „Beru.”
Cos přinesl?
Dýni.
- Ne. - Nedělám si legraci.
- Já si ji dám. - Fakt?
Dýni miluju.
Slavná hláška.
Dhruve.
Ano, ale tři měsíce?
Jak se má tým obejít bez tříměsíčního platu?
Hrazení fondů se u takových projektů často zpožďuje.
Papírování, schvalování, podpisy. Lituji.
- Měl byste uvědomit tým. - Já?
Neměla byste je uvědomit vy jako koordinátorka projektu?
Mám za úkol jen informovat vedoucího. Vás.
Doporučila mi tě teta Vandana.
Advokátka Vandana Sapreová.
Ano, znám ji.
Takže sis přišla pro druhý názor?
Ne, popravdě… ten předešlý…
Ano, jsem tu pro druhý názor.
Strejdo, radili mi naturopatii, akupunkturu
a hlavně odpočinek, ale nic z toho nezabralo.
Aspoň v mém případě ne.
Kvůli týhle debilitě jsem dokonce musela opustit práci.
Pardon.
Strejdo, chci jen, aby mě to přešlo.
Už mě to obtěžuje.
Napadlo mě, co třeba operace? Já nevím.
Operace, to je velké rozhodnutí.
Vyžadovalo by to spoustu pooperační péče.
Probírala jsi to s někým?
Klíče, kruci.
- Dobrý den. - Zdravím.
Mumu!
Co tu děláš? Nemáš odpočívat?
Ne, to je dobrý.
Jdeme.
- Dobrý? - Jo, pojď.
Proč jsi vůbec odešel dřív?
Mohls mi jen dát klíče.
Ne, to je dobrý. Pro dnešek končím.
Jsem ve stresu.
Co se stalo?
Nic.
Když o tom budu mluvit, budu to muset řešit,
a tak se budu stresovat.
Co děláš? Proč jsi mě štípla?
Jsem na tom stejně.
Je ti něco?
Asi bych měla jít na operaci.
A co je to sakra za doktora?
- Nejradši… - Vím, že je to nejlepší řešení!
- Tak ty už to víš? - Ano, vím!
Jak můžeš být tak blbá?
Necháš si jen tak rozhasit tělo?
Jen tak? To myslíš vážně?
Je to doktor. Jasně že doporučuje operaci.
Chce na tom vydělat.
- Jak tě to napadlo? - Protože na ni půjdu.
Jo? Chci se s tím vypořádat.
- Aspoň před tím neutíkám jako ty. - Co?
Co to sakra plácáš?
Nic. Netušíš, čím si procházím.
Jo. Čím si procházíš? Co celý den děláš?
Už tři týdny jen koukáš na televizi.
No ne! Je snadný být kretén, co?
Které tři týdny myslíš?
Kdes byl ty?
Buď jsi spal, nebo brblal kvůli práci.
Co ode mě chceš? Mám ti poslat pozvánku?
„Promluvíme si v devět večer přes Google.”
Co je to za kravinu? Nejdřív práce, teď tohle.
Když máš tolik problémů, dej výpověď.
Nežádala jsem tě, abys odjel z Finska.
Vím, proč jsi toho nechal.
Tvoje obří ego
totiž neskouslo, že jsi Sanketův podřízený.
Jdi se bodnout!
Byla to moje práce, moje rozhodnutí!
Já tě nepotřebuju.
Tak jsem to nemyslel.
- Jasně že jo. - Ne, nemyslel!
- Říkáme, co si myslíme. - Proč to tak zjednodušuješ?
- Ty to vůbec nechápeš, co? - Ne. A víš co?
Kdybys byla po operaci
a řekla mi to, možná bych to pochopil.
Jdi se vycpat!
Co děláš?
Proč jsi mě štípla?
Jsem na tom stejně.
Je ti něco?
Asi bych měla jít na operaci.
Víš, myslela jsem, že se se mnou začneš hádat.
Nebaví mě být doma. Už to nesnesu.
Ubíjí mě to.
A jestli operace dopadne, jak říkal doktor,
budu možná po dvou týdnech zpátky na nohou.
Změnila sis účes?
Ty mě neposloucháš.
Ale jo. Jen že vypadá jinak.
Fajn. Tak se na to podíváme z jiného úhlu.
Co kdyby to byla možnost
vyzkoušet si věci, co jsi chtěla dělat?
To je ono.
Vážně chci makat v práci osm hodin,
dělat, co mě baví, ale…
Ale nic nezvládnu. Měla jsem za úkol jen najít služebnou,
což jsem neudělala, ale zítra…
- To nevadí. - Slibuju.
Ještě mě napadá pár věcí, ale…
Míč, prosím!
Máš to vážně promyšlené, viď?
Co jiného mám dělat? Mám na to celý den.
Je to všechno hrozně matoucí…
Ne že bych se pevně rozhodla,
jen zvažuju, jestli ta operace stojí za to riziko.
Teď mluv ty.
To není tak důležité.
Jistěže je.
Viděl jsi svůj výraz?
Chybí ti ta práce ve Finsku, že jo?
Nejsi tak záhadný, jak si myslíš.
Můžu se na něco zeptat?
Tu práci jsi opustil kvůli Sanketovi, co?
Nemusíš mi to říkat, jestli nechceš.
Herdek.
Jo.
Hrál v tom roli.
Nebyl tam žádný problém.
On ale dělal věci po svém,
a já měl pocit, že bych tým vedl líp než on.
To je všechno.
Co je?
Není mezi námi zlá krev.
Jasně že ne.
Mluvíme spolu každý týden.
A ten projekt se mi líbí. Ti z AMEXu jsou moc fajn.
Je to opravdu skvělý projekt.
Akorát bude trvat nějakou dobu, než se přizpůsobím.
Tady je to dost odlišný systém.
Řekneš, že to by tvrdil někdo, kdo tu nežije…
Ale ve Finsku jsem nemusel dumat,
v kolik musí Išu na vlak v Thane,
aby dorazila do práce včas.
Takže máš problém s Išu?
Líbí se ti víc tahle hudba, nebo ta stará?
- Oni ji změnili? - Jo.
- To jsem nevěděla. - Tahle je spíš…
Sakra, kde mám klíč?
Do prčic.
Asi jsem ho zapomněl.
Jo.
V kanceláři.
- Fakt? - Jo.
Jo, určitě.
Co dalšího se podělá?
- Kam? - Pojď.
Hele! Placka!
Opatrně.
Na co myslíš?
Byl to týden na draka, co?
Překlad titulků: Ivana Ragusa