Цей тиждень — повний відстій, скажи?
Та й не тиждень, а весь місяць.
ПЕРШИЙ ТИЖДЕНЬ
ІНДІЙСЬКИЙ ЦЕНТР МАТЕМАТИЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ, МУМБАЇ
Читав вашу дисертацію з професором Алі.
Вона дуже хороша. Дуже сильна робота.
-Читати її було задоволенням. -Дякую.
Йдучи сюди, я думав, що це не просто команда,
ми — бомбейські Титани.
Титани. Реал Мадрид?
Не знаю, про що ви.
Ну, це не так важливо.
Тож…
Омкаре, чим ти любиш займатися?
Я можу почати збирати вторинні дані просто зараз.
Ні. Я мав на увазі хобі, інтереси?
Якісь захоплення?
Я люблю читати, музику. Це і все. Більше нічого…
-Васундгаро, а ти? -Так, пане?
Те ж питання. Які у тебе є інтереси? Що ти любиш робити?
Читати, писати. О, так, і час від часу йога.
Води?
СЕРІАЛ NETFLIX
СЕРІЯ 6 ПІДТРИМКА
Працювати на фрілансі зараз — найрозумніше рішення.
Три постійні клієнти, і життя влаштоване.
Працюй дві години на добу.
Так, але ти можеш працювати дві години?
Тобі ж прописали відпочинок.
Дві години — це нічого. Я впораюсь.
Знаєш, на кого ти схожа?
На мого колишнього хлопця, того, що з Банґалору.
Слухай, ти щойно дізналася про свій діагноз,
тобі ж треба два місяці відпочивати?
Заспокойся, все буде добре.
-Зачекай хвилинку, добре? -Що?
-Що сталося? -Чорт, чорт, чорт.
Чорт, вона знову пішла.
Хто?
Нам треба домогосподарка, а та, що працює у сусідів,
приходить рівно о 10:35 і йде об 11:00.
І я маю її спіймати саме у цей час.
Знову її прогавила.
Це прибиральниця чи ніндзя?
Ніндзя-прибиральниця.
-Гаразд? -Так.
-Пане… -Секунду. Давайте без цього «пана».
Ми не у середньовіччі.
Звертатимемось один до одного на ім'я.
Так, Друве, чудова ідея.
Ви порадите, як нам продовжити?
Адже так ми працювали з Алі…
-Привіт, вибачте. -Привіт.
-Іша? -Ішу.
-Доброго ранку.
-Доброго ранку, пані. -Доброго.
Привіт, Васу.
Пробачте за запізнення.
На центральній лінії була зупинка.
Потяг від Тгани не відходив.
І стояв на станції хвилин 40.
-Вибачте. -Нічого страшного.
Сьогодні час призначив керівник проекту.
Від завтра самі будемо графіки складати.
З цього і почнемо.
Я вважаю, що дуже важливо мати баланс між роботою і особистим життям.
У нас є два варіанти. Або з 8:00 до 15:00, або з 9:00 до 16:00.
Друга частина дня у вас буде вільною.
Друве, нам справді треба змінювати години?
Ми вже ж вирішили це питання з Алі Сіром,
щоб усім було зручно їхати.
Ми почнемо о 12:00, щоб не застрягати у годину пік.
Так, пане.
Так?
-Ну, якщо усім підходить. -Добре.
Так, починаємо.
Ролі та обов'язки.
Васу, ручку. Дякую.
Ти колись була у Тгані?
Звісно, що так.
Довго туди їхати?
Звідки?
ДРУГИЙ ТИЖДЕНЬ
У нас із Франческою є секрет.
Не думаю, що Лана це бачила.
МАМА
Подивимось, що про це скаже Лана.
Може, це просто щасливий збіг, що вона хоче бачити усіх під навісом.
Усі стали набагато дисціплінованішими,
зараз люди більше зосереджені на розвитку…
Привіт. Вибач.
Була зайнята.
Ти не забуваєш про фізіотерапію? Ти була у лікаря?
-Так, сьогодні зроблю. -Так, слухай.
Ми обидва хотіли провідати тебе.
Мамо, не варто. Все гаразд. Не переймайтеся.
Нічого серйозного.
Поговоримо пізніше. Я дивлюся цікаве шоу.
Кав'є, вимкни телевізор.
Якби це не було серйозно, ти б не пішла через це з роботи.
Ти цілими днями дивишся телевізор. Навіть не розмовляєш.
Я більше не хочу цього чути. Ми їдемо до тебе. Крапка.
Добре, вибач.
Добре. Давайте.
Я, взагалі-то, сумую за вами. Батьки Друва теж приїдуть.
Варто приїхати на одні вихідні?
Усім разом?
Обговоримо ваші плани на весілля?
Та ні.
Просто звичайні вихідні разом.
Коли ти тільки почала зустрічатися з Друвом, казала те ж саме.
«Просто гуляємо, нічого серйозного».
Ну, мамо. Приїжджайте.
-Зателефоную пізніше. -Добре.
-Бувай. -Бувай.
-…речі. -Мені сподобалось прив'язувати його.
Я наче шкодила йому.
У мені була стримана агресія, і я мала вивільтнити її.
-Лано! -Вона випускає пару!
-Допоможіть! -Кого ти… Ну…
АНІЛ ХАНВАЛКАР: ВСЬОГО НАЙКРАЩОГО, ЛЮБА КАВ'Є!
Санкет: Запроси їх кудись після роботи.
Друв: На келих?
Санкет: Точно… Краще нікуди!
ПОШУК У ҐУҐЛ Паби зі смачною їжею поряд
Ну, як ви?
-Як справи? -Добре.
Добре.
-Так? -Добре, пане.
-Встигаєте? -Так.
Так.
Я думав, може, розважимось сьогодні ввечері?
Давайте десь підемо.
Відсвяткуємо нашу першу подачу.
Друве, сьогодні якось важко.
Гадаю, для цього треба більше часу.
Тут більше роботи, ніж ми думали.
-Добре. -Так.
Гаразд, але…
Ще є три години.
-Має бути достатньо? -Ні, я про інший день.
Для одного вечора забагато. Принаймні, для мене.
І для мене.
Так, і мені.
Добре…
Так, я поговорю з колегами з AMEX.
-Так, краще зробити усе як слід. -Так.
Добре.
Це найліпший мисливець зграї.
Він може розганятися до 100 км/год.
Чому так темно?
Я ще не домовилася з домогосподаркою.
Завтра зроблю.
Як ти сидиш? Спину пошкодиш.
Його швидкість шалена.
Світло повного місяця допомагає гепардам полювати.
Робота зараз просто кипить.
Я зашиваюсь.
Буває, Друве. Тримайся там.
Мама сьогодні дзвонила.
Сказала, вони приїдуть наприкінці місяця.
Це добре. Зберемо усіх батьків.
Так, я їй так і сказала.
Нічний успіх гепарда залежить від місяця.
Вона таке роздула з моєю роботою.
…та ще він несе небезпеку.
Дінеше. Як ти?
Привіт, Друве. Добре.
Так, тож, код майже готовий.
Щойно натрапили на два незначні недоліки.
Знадобиться лише декілька днів, щоб їх виправити.
Тож, до середи все буде готово.
Добре. Ми хотіли обговорити це сьогодні. Але…
Гадаю, Алвін з нами. Алвіне?
-Привіт, Алвіне. -Привіт, Алвіне.
Усім привіт. Що я пропустив?
Так, тож, код майже готовий.
Чудово.
-Тож, що у вас є? -Усім привіт. Пробачте за запізнення.
Привіт, Робе. Нічого.
Друв казав нам, що фінальний результат готовий.
Так. Тож, я казав, що код майже готовий,
ми знайшли два незначні недоліки.
-Нам треба… -Друве, ти з нами?
Вибачте, я випадково вимкнув звук.
Тож, код готовий,
але нам потрібно два дні, щоб виправити недоліки, які ми знайшли сьогодні.
До середи у вас будуть пробні копії.
Добре.
Але на майбутнє,
такі питання краще повідомляти поштою і заздалегідь, Друве.
Друве, на тобі багато відповідальності.
Так…
Тож, я усе надішлю вам до середи, і…
І на майбутнє, жодних затримок більше не буде.
Добре, я відключаюся.
-Дякую вам. -Бувайте.
На все добре.
ТРЕТІЙ ТИЖДЕНЬ
Привіт. Я Кавіта з 801.
-Ви нещодавно заїхали, так? -Ну, ми…
У цей будинок, так.
Добре. Тож…
-Чому б не… -Я взагалі-то хотіла.
Окей.
Знаєте що? Я таки хотіла дещо попросити.
-Кажіть. -Справа в тому, що
у мене бізнес, роблю бурякові перепічки і чіпси з батата,
і безглютенові снеки, сушу на терасі.
Я щойно зрозуміла, що замок тераси зламано.
А о 14:30 у мене заняття з зумби.
І я подумала, якщо ви не зайняті, то…
Ви не могли б подивитись, щоб діти не йшли нагору?
Особливо ті, що з 802.
О, Боже мій, це якісь монстри.
Смієтесь, отже, ви з ними ще не знайомі.
Ні, але з нетерпінням на це чекаю.
Про що ви?
Якщо зустрінете їх, добре лясніть за мене.
Це такі нахаби.
Я не розумію. Їх батьки взагалі не виховують?
Гаразд, я потреную свої навички лупцювання.
-І так небагато роботи вдома. -Ви ж маєте чимось займатися, так?
Я думаю, що ми завжди маємо знаходити, чим займатись.
Надто ми, діти домогосподарок.
Знаєте, кілька тижнів тому навіть я мала піти з роботи.
Мій вітчим хворів.
Я думала, що зрештою, повернусь на роботу,
але було так важко у це втягнутись.
І так з'явився цей бізнес. І я рада.
І зараз я можу назвати себе підприємцем.
Маленький заохочувальний приз, що я отримала за ці жертви.
Слухайте, ви ж будете у цей час удома завтра?
Чудово.
Тож я вам завтра принесу свої знамениті бурякові перепічки.
І, Кав'є, благаю, врятуйте мої перепічки.
-І дякую за зелений чай. Бувайте. -Бувайте.
-Ви дивились Пердью? -Я не перевіряв.
Подивіться і бостонський.
Перевірю сьогодні ввечері й напишу тобі.
-Можна мені чапаті? -Там лишилась половина. Вибач.
Діді, не готуй гарбуз на вечерю. Я ось його їм.
А ще, о котрій ти прийдеш?
Гадаю, Пушкар приєднається на вечерю.
Дідько.
Діді, приготуй окру. Вибачте.
У мене таке ж саме.
Кожен раз, коли надсилаю голосове, бачу червоне світло,
і відчуваю себе надто самовсвідомленим, щоб надсилати його.
Точно.
Саме тому я їх і не надсилаю.
Просто напиши повідомлення, перевір його і надсилай.
Ти постійно пишеш наукові роботи, Васу.
Я навіть на це не здатен.
Стільки помилок у повідомленнях через автокорекцію,
а якщо випадково видаляєш повідомлення після того, як надіслав,
інша людина питає: «А чому видалив?»
Я видалив його тому, що мав його видалити.
Погоджуюсь. Саме тому я просто телефоную людям.
Але відчуваю, що це так тривіально,
тому починаю з розмови на побутові теми.
Так.
-Не варто було це казати, Друве. -Чому?
Тому що зараз, щоразу, коли ти дзвонитимеш,
ми будемо думати, що це тривіально, і гадатимемо, у чому ж суть.
Не переймайтесь, ви зразу зрозумієте.
Навіщо ти мені це дав? Я не хочу.
І я не хочу.
-Віддай це їй. -Я це з'їм.
-«Я це з'їм». -«Я це з'їм».
Що ти приніс?
Гарбуза.
-Ні. -Ні, без жартів.
-Я з'їм. -Впевнена?
Я люблю гарбуз.
Ми знаємо.
Друве.
Так, пані, але три місяці?
Як команда буде жити три місяці без зарплатні?
Видача коштів у таки проектах часто затримується.
Робота з паперами, угоди, підписи. Мені шкода.
-Краще попередьте їх. -Я маю їм це казати?
Хіба не лідери проекту мають їм казати?
Моя робота — попереджати тімлідерів. Тобто, вас.
Тітонька Вандана дала мені ваші контакти.
Адвокат Вандана Сапре?
Так, я знаю її.
Тож, ви прийшли, щоб дізнатися ще чиюсь думку?
Ні, взагалі… Ну, останнє…
Так. Мені потрібна інша точка зору.
Дядьку, справа в тому, що мені прописали натуропатію, голковколювання,
і в основному просто відпочивати, але нічого не працює.
Ну, для мене нічого не працює.
Через це лайно навіть мала роботу кинути.
Пробачте.
Я просто хочу з цим покінчити.
Воно не дає мені жити.
Я думала, може, операція? Я не знаю.
Операція — це серйозний крок.
І буде довгий час реабілітації.
Ти з кимось це обговорювала?
Бляха, ключі.
-Доброго дня. -Привіт.
Момо!
Що ти тут робиш? Хіба ти не маєш відпочивати?
Все гаразд.
Ходімо.
-Ти в нормі? -Так, ходімо.
До речі, чому ти пішов раніше?
Міг би ключі лишити.
Та ні. Я на сьогодні все.
Я виснажений.
Що сталося, Момо?
Нічого.
Скажу це зараз, доведеться вирішувати щось зараз,
буде ще більше стресу.
Якого біса ти щипаєшся?
Так само, як і стрес.
Ти як?
Я думаю, що варто зробити операцію.
Хто, в біса, цей лікар?
-Я хочу вдарити… -Я знаю, що операція — найкращий вихід!
-Ти вже знаєш? -Так!
Кав'є, як ти можеш бути такою дурною?
Як ти можеш так нівечити своє тіло? Заради чого?
Заради чого? Друве, ти серйозно?
Він лікар. Звісно, він порадив операцію.
Він хоче більше грошей.
-Як можна думати про таке? -Бо я через це проходжу.
І я хочу розібратися з цим.
-Я хоч не тікаю, як ти! -Що?
Що ти, в біса, верзеш?
Нічого. Ти гадки не маєш, що я відчуваю.
Саме так. Що ти такого переживаєш? Чим ти займаєшся днями?
Останні три тижні ти не відходила від телевізора.
Ого! Так просто бути мудаком, так, Друве?
Про які три тижні ти говориш?
Де був ти?
Спав чи скиглив про свою роботу.
Що мені робити? Надіслати запрошення у календарі?
«Агов, поговоримо о 9. Наберемось у Google Hangout».
Що це за виніс мозку? Спочатку на роботі, тепер це.
Якщо так багато проблем, звільнися.
Я не просила тебе кидати роботу у Фінляндії.
Я знаю, чому ти поїхав.
Бо твоє велетенське его
не могло змиритися з тим, що ти працюєш на Санкета.
Пішла ти, Кав'є!
Це була моя робота. І моє рішення!
Ти мені не потрібна!
Я не хотів.
-Звісно, хотів. -Та ні!
-Ми кажемо те, що думаємо. -Що це за простецька логіка?
-Ти просто не розумієш, правда? -Ні. Поясни мені.
Якби ти зробила операцію, і сказала б:
«Агов, я зробила операцію». Може, тоді я б зрозумів.
Йди до біса!
Якого біса?
Чому ти щипаєшся?
Це як стрес.
Ти як?
Гадаю, варто зробити операцію.
Знаєш, я була впевнена, що ти почнеш сваритися.
Я більше не можу терпіти це сидіння вдома.
Це забирає усі життєві сили.
А якщо операція спрацює, як каже лікар,
зможу повернутися до нормального життя вже за декілька тижнів.
Ти змінила зачіску?
Ти не слухаєш.
Звісно, слухаю. Просто виглядає інакше.
Давай подивимось на ситуацію під іншим кутом.
Що, як це твій шанс
спробувати робити те, що завжди хотіла?
У цьому і справа.
Я справді хотіла відпахувати вісім годин
над тим, що я люблю, але…
Не можу нічого робити. Я мала одне завдання — знайти прибиральницю,
я і з цим не впоралась, та завтра…
-Нічого. -Обіцяю.
Ще дещо спадає на думку, але…
Подайте м'яч, будь ласка!
Я так розумію, ти гарно все обдумала?
Що ще мені робити? У мене весь день вільний.
Це дуже заплутано, бо…
Я ще не вирішила це точно,
просто міркую, чи ця операція… Чи варто це все ризику.
Ну, тепер ти, розповідай.
Це не так важливо.
Ще й як важливо.
Бачив себе у дзеркалі?
Сумуєш за своєю роботою у Фінляндії?
Ти не такий загадковий, як думаєш.
Я можу дещо спитати?
Ти лишив роботу через Санкета?
Ми можемо не говорити про це, якщо не хочеш.
До біса.
Так.
Він був причиною.
Не було проблеми.
Просто він робив усе так,
що я думав про те, що міг би куди краще.
Ось і все.
Що?
Нічого такого.
Звісно.
Ми спілкуємося щотижня.
І мені подобається проєкт. Колеги з AMEX приємні.
Це справді дуже, дуже хороший проєкт.
Тільки от треба час, щоб адаптуватися тут.
Тут тяжка система.
Ти скажеш, що я НГІ, якщо кажу це, але…
У Фінляндії я не мав думати про те,
о котрій Ішу має сісти на потяг з Тгани,
щоб встигнути на роботу.
То у тебе проблема з Ішу?
Тобі подобається ця музика у ліфті, чи попередня?
-Вони її змінили? -Так.
-Я й не помітила. -Так, ця більш…
Бляха, де ключ?
Холера.
Гадаю, я його лишив.
Так.
Забув на роботі.
-Серйозно? -Так.
Точно.
Що може бути гірше?
-Куди? -Ходи.
Агов! Перепічка!
Обережно.
Що думаєш?
Цей тиждень — повна хрінь, скажи?