Kavu!
Vstávej, přijeli tví rodiče.
Tinku!
Probuď se, zlato.
Ona spí.
Kavyo.
Ty ještě spíš?
- Jo. - Vstaň a udělej nám čaj.
Vstaň.
Už jdu.
Dělej, vstávej.
- Pojďte. - Jdeme.
- Tohle je pro vás. - Co je to?
Ajurvédský olej na bolest v koleně vašeho muže.
- Aha. - Jen potřít, nemasírovat.
A tohle, drahoušku, je na ty tvoje záda.
Jen jednou týdně, ano?
A tohle je pro vás. Na vaše paty.
Ale já s patami nic nemám.
To nevadí. Stejně si to potírejte. Ajurvéda nemá vedlejší účinky.
Děkuju.
Já to uklidím.
- To nic. Jen si dovybal. - Pojďte, nasnídáme se.
Jistě.
Nemůžu najít tu zelenou košili.
Nejdřív se nasnídej.
Prima. Rýže.
- Co se tu děje? - Dům plný lidí.
Dáš si čtvrtou rundu čaje?
- Dělala jste to? - Ilo, mám fantastický nápad.
Uděláme na večer jogurtový dezert?
Ano, dobře. Ale nejdřív se zeptáme dětí.
- Ano. - Šlo by to, Dhruve?
- Co říkáš? - Určitě.
Skoč koupit pár kaki.
- Nepůjdeš taky? - Tak dobře.
- Prosím, pojďte taky. - Ty se běž nejdřív obléct.
- Hned půjdu. - Fajn.
Omluvte mě.
Taky by měl trochu chodit.
Dělá si starosti, abych chodil.
SERIÁL NETFLIX
K ČEMU JE TENHLE VEČÍREK?
V Bombaji nemá moc domů balkony. Tady žádné nevidím.
Ano.
Jde o to,
že byty s balkony jsou v Bombaji velmi drahé.
- Aha. - Polovina jich je prázdná.
Nemají kupce.
Aspoň Kavya a Dhruv jeden mají.
- Ano. - Byt s balkonem.
I když pronajatý.
Určitě se oběma v práci daří.
Rozhodně.
Pojď.
Vstaň.
- Můžeme začít za deset minut? - Ne, máme ještě hodně práce.
Pojď sem.
Na co myslíš?
Na nic. Jen na úhradu těch fondů.
- Řekls jim, že je to opožděné? - Jo.
A co oni?
Prý to nevadí.
„Nevadí?”
To řekla Išu a ti dva kývli.
Jsou tak nesmělí. Chudáčci.
Nevím, co se jim honí hlavou.
Jsi jejich šéf.
Určitě si budou držet odstup.
- Pozvals je na večer, ne? - Jo.
Ale nevím jistě, jestli přijdou.
Kdoví.
Co jsi vlastně všem řekl?
- Proč ta oslava? - Různým lidem různé věci.
Těm z AMEXu, že to je na oslavu nového bytu.
Jsme v podnájmu.
Ale stejně to můžeme oslavit.
Akašovi a Nandini jsem řekl, že to je na uvítanou v Bombaji.
- Kterou pořádáme pro sebe? - Jo.
A když se dnes někdo zeptá, řekneme:
„Je to prostě oslava. Neptejte se a užívejte si to.”
- Moc obecné. - Příliš obecné.
Dělej, lehni si.
Dhruve.
O čem myslíš, že si naši tátové
povídali na té procházce?
Co myslíš ty?
O manželství.
Jejich dvě svobodné děti už spolu žijou šest let.
O čem jiném by mluvili?
Mohli mluvit…
o exhalacích.
A o…
provozu v ulicích.
- Moc obecné. - Příliš obecné.
To stačí.
- Tak. - Děkuju.
Je ti líp?
Ano.
Dvojí rodiče hned za dveřmi. A ty se chceš mazlit?
- Ne? - Ne.
V žádném případě.
Pojď.
Hele, můžu něco říct?
Myslím,
že Kavya už naši pomoc nepotřebuje.
Je úplně v pohodě.
Taky se ti to zdálo?
Taky je od rána sleduju.
Dhruvovi na Kavye moc záleží.
A nedělá to jen naoko.
Dělá to ze srdce.
Nemyslíš?
- To je skvělé. - Ano.
Ale mám pocit…
jako bych šel znovu do penze.
Poslyš.
Jsou tu dva rodičovské páry pod jednou střechou.
A nikdo nezmiňuje manželství.
Máme s tím začít my?
Tiše se zúčastníme té oslavy, jak nám řekla Kavya.
Ty druhé dva jistě poučil Dhruv.
Ano.
- Zdravím. - Potřebuju vodu.
- Co děláte? - Jogurtový dezert na večer.
- Tohle musím vzít manželovi. - Aha.
- Myslíš, že nás slyšela? - Co na tom záleží?
Není dohodnutá žádná svatba, nic se neruší.
Hloupost!
Tady je ta voda.
- Vezmi si ji. - Hned.
Příště si pro ni dojdi sám.
Vypadalo to na intimní chvilku a já tam vtrhla.
- Intimní chvilku v kuchyni? - Ne v tom smyslu.
Povídali si, ale já…
jsem se cítila jako vetřelec.
Máš novou noční košili?
Ano. Mám jen jednu noční košili, co nosím ven.
- Nic si nepamatuješ. - Nic nevím.
Volal ten opravář klimatizace.
Stál před naším domem,
tak jsem řekl panu Bhallovi, ať ho pustí do domu.
Na novém místě budeme mluvit o nových věcech.
Záležitosti v Dillí vyřešíme pak.
Co intimní chvilku v kuchyni?
Myslíš jen na jedno. Styď se. Jsi u syna…
Voda.
- Vy už ji máte. - Jo.
Jo, synku.
Není vám horko?
- Ne. - Ani ne.
Potřebuješ klimatizaci?
Neboj. Nastavím ji na 26 stupňů.
Tak jak se vám líbí Bombaj?
Moc.
Líbí se vám náš byt?
- Zeptej se táty. - No…
Je moc hezký.
Město se trochu změnilo, ale…
Líbí se mi váš balkon.
- Ano. - Že?
- Je krásný. - Dost velký, ne?
Ale říkám si, Tanu, jestli byt není pro dva moc velký.
Činže musí být drahá.
- Jsi šťastný, ne? To je hlavní. - Určitě.
Jsem velmi šťastný.
Ty bys to měl taky říct.
Ano, i já jsem velmi šťastný.
Velmi hrdý.
Zatím si odpočiňte.
- Ta oslava se protáhne. - Dobrá.
Tady je ovladač. Když tak to vypněte.
PAPÍROVÉ TALÍŘE/UBROUSKY
ALKOHOL ČIPSY A DIP, PŘEDKRMY
- Ahoj, strejdo. - Ahoj.
Nechceš se připravit?
Ano, hned.
Ano.
Jsem hotová.
- Moc vám to sluší. - Děkuji.
Teti, mám si vzít ty náušnice od tebe?
- Vezmeš si je? To je fajn. - Jistě.
Nádherné.
Matka a dcera mají stejnou barvu šatů. Moc hezké.
- Další lahve? - Vezmu je.
Opatrně, synku.
- Děkuju. - Prosím.
Strejdo?
Kdy budeš hotový?
Hned.
Kulkarniová.
Smí se to? Vypadat takhle krásně?
Aspoň dnes mi tak neříkej.
Kulkarniové jsme tu tři.
Tak jak mám říkat té lásce, kterou cítím?
Radši mlč.
Páni, tak naprosté, nepříjemné ticho.
Má to být zábava.
Pojďte, prosím.
- Ahoj. - Ahoj.
- Cos přinesl? - Nejrůznější levný alkohol.
Jako na vejšce.
- Ahoj! - Ahoj! Jak je ti?
- Líp. - Fakt?
- Co budeš pít? - Je to tak…
To, co tě pálí v krku a v hrudníku?
- Taky si to dám. - Ahoj, drahoušku.
- Ahoj, teti. - Ahoj.
To je moje máma. Dhruvova máma.
Zítra pracuješ, viď?
Měla jsem tři panáky. Asi budu…
- Tak pomalu. - Jo.
Doliju ti. Ještě jednou.
- Proč ne? - Jo, ještě jednou.
Tak jak to jde?
- V pořádku? - Ano.
- Pivo? - Ano, chlazené.
Nedáš si taky? Přines dvě.
Dvě?
- Co ti mám přinést? - Limonádu.
Limonádu. Takže dvě chlazená piva, limonádu…
Má velký hlad.
- Míchaná vejce, jako vždy. - Nesnídala jsem.
Určitě míchaná vajíčka. S máslem.
A dej si do pití led.
Jo, to musím. V pořádku?
Nazdar.
- Ahoj. - Ahoj.
Anmol se na něj právě ptal.
- Jsem namol. - Jo, já vím.
- Potřebuješ dolít. - Omkare.
Kuřecí prsty se sýrovým dipem.
Dejte mi ještě deset minut, ano?
Dhruv je dnes v jednom kole.
Řekl mi, že sis to…
s tou operací rozmyslela.
Dostala jsem rozum. Už jsem se rozhodla.
Ale nevím,
jestli to rozhodnutí uskutečním.
Proč bys neměla?
Nejsem zvyklá vysedávat doma, teti.
Takhle si připadám ztracená.
Milé dítě,
na věci, které tě dnes rozčilují a na které nadáváš,
budeš po létech vzpomínat a smát se jim.
Takže klid.
Dej si čipsy.
Všem říkáte, ať jsou v klidu, a sami to neděláte.
Na zdraví.
- Nemám na to čas. - Fakt ne?
- Teď je jich spousta. - Jo.
- Tak co? Ahoj. - Ahoj!
- O čem se bavíte? - Celkem o ničem.
Uvádím strejdu do světa Avengers.
Bezva.
Mahábhárata nové éry.
- Skvělý slogan. - Jo.
- Že jo? - Jo.
Chce to autorská práva.
Jo. Hned zítra po snídani. Ano?
Jen si povídejte, já se hned vrátím.
Dík, že jste přišli.
Hej.
- Nám neděkuj. - Ne, vážně.
Nečekal jsem, že přijdete.
Zvlášť po těch opožděných fondech, ale moc si toho cením.
Dhruve, to je akademický svět. Cos čekal?
A upřímně,
v téhle profesi jsme tak trochu…
- Fakt? - Blázni. Jo.
- Taky si myslím. - Trošku.
A kromě toho to není poprvé.
Pan Alí nás vždy varoval, že to bude opožděné,
a my jsme na to brali zřetel.
Ale je skvělé, že to děláš i ty. Vážíme si toho a děkujeme ti.
Díky, pane.
Viruška je lepší hashtag než Dýpvír.
- Nesouhlasím. - Proč?
Protože není.
- Zní to jako skutečné jméno. - Nezní.
Co je „hashtag”?
Teti, když jsou dva lidi spolu,
sloučíš jejich jména a utvoříš hashtag.
Aha.
Je to spíš matoucí, to mi věřte.
Je to hloupý zvyk.
Mám dva známé ze školy, Kunala a Šalaku.
Vzali se a vymysleli si hashtag „Kulaka”.
To zní jako jméno nějakého bandity.
Jaký hashtag byste měli vy?
Nevím.
Dhruvya. Dhruv-ya.
Prosím vás. Dhruv je „Ka-uv”.
- Kau? - #KauLaska.
- Ježíši. - To je něco.
Proto jsem nedovolila, abys nám dal o svatbě hashtag.
Ano.
Co takhle „Vatsarni”?
Takže jsi o tom přemýšlela?
Ne, jen jsme o tom mluvili, takže…
Vatsarni, pojď sem.
- Co? Vatsarni? - Hezké.
Jo.
- Ani on Vatsarniho slyšet nechce. - Super.
Viď, teti?
- My ty vaše hashtagy nechceme. - Ne.
Všichni ostatní je chtějí.
Tohle bylo dobré.
Jak zařídíš focení?
Tohle je proso.
- Na to se vrabci… - Slétají.
Viď?
Tvoje máma má budku pro ptáky i doma v Gurugramu.
- To mi řekla. - Ano.
Posílá mě kupovat různé druhy semen.
Taky mě to začalo trochu zajímat.
A slétají se tam vrabci?
Ano. A ghuggi.
Ghuggi?
Ty to nevíš?
Holubi. Jeden jejich druh se paňdžábsky jmenuje ghuggi.
To mi říkávala babička.
Když ghuggi přiletí do domu, je to štěstí.
Protože přináší zprávy z Pákistánu.
Nevím, co z toho je pravda.
Ale zní to dobře.
Proč ne?
Neboj. Zahraj nám něco z naší doby. Starou píseň.
Výborně.
Kterou?
To je překvapení.
- Fajn. - Zahraju na djembe.
A všichni se musíte přidat.
- Fajn. - Jo.
Konečně říkám,
co v srdci mám,
co v srdci mám…
Kdo je sem přivedl?
Jak jen mohu mlčet?
- Já nevím. - Co přijde pak?
„Jak říct ti, co můj tlukot srdce praví?”
Jak říct ti,
co můj tlukot srdce praví?
Nikdy tě neopustím,
ani bude-li svět běsnit.
Nikdy tě neopustím, ani bude-li svět běsnit.
To je mé rozhodnutí…
Víš to jistě?
Jaké je to tvé?
- Ach, bože. - Ach, bože…
Svůj slib nezruším, i kdyby to bolestné bylo…
Jako bychom pustili MTV.
Svůj slib nezruším, i kdyby to bolestné bylo…
To je mé rozhodnutí…
- Tak co, bavíš se dobře? - Počkej na mě venku.
Ach, bože Ach, bože…
Nechci Mary, nechci Lily,
nechci Sandru z Bandry.
Tak koho chceš?
Julii, Julii. Johnny tě miluje, Julie.
I na smrt bych pro tě šel…
Bodni ho do krku.
Jsi můj život, můj život.
Julie, Julie. Johnny tě miluje, Julie.
I na smrt bych pro tě šel…
Jsi můj život.
Julie, Julie. Johnny tě miluje, Julie.
I na smrt bych pro tě šel.
Jsi můj život.
Nechci Petera, nechci Tonyho,
nechci Míšu, co má rikšu.
- Tak koho chceš? - Johnnyho…
Co je, Mumu?
Co je?
Co? Proč se tak hloupě usmíváš?
Prostě se usmívám.
Ty ale taky.
Jo, prostě…
Jsem tak naladěný.
Mimochodem vím, co slavíme.
Naše zasnoubení.
Nesouhlasíš?
K zásnubám…
je třeba prsten, Kulkarniová.
Tak si ho vezmi.
Dej mi ho.
Promiň.
Děsně se chci mazlit.
Vše je povoleno.
Co se má dělat teď?
Nevím. To mi řekni ty.
Překlad titulků: Ivana Ragusa