12:30 45 ХВИЛИН ПІСЛЯ ЗАРУЧИН
-Дядько прийшов і запитав: «Де тітка?» -Бувай!
І я така: «Це так мило!»
-Тітонько! -Побачимось!
-Бувайте. -Дякуємо.
-Агов, таксі вже тут! -Принесеш солоних огірків.
-Звісно. Ти йдеш? -Манго і лайм.
Народ, це Маруті.
Цікаво, чи вони помітили.
Вони усі такі п'яні.
-Чому вона називається Маруті Сузу…? -Сузукі.
Зараз я не зможу навіть вимовити Сузукі!
Я хочу спати і в туалет.
-Анмол і Акаш — така мила пара. -Так.
Анмол і Акаш? Акаш і Нандіні.
Ось та низенька.
О, так, точно! Дякую, синку.
Усі їхні друзі дуже порядні.
Навіть коли усі напилися, поводилися виховано.
Одразу зрозуміла, як їх побачила.
Я бачу, що він засне в будь-яку хвилину.
Уже пізно.
Сатіш пішов спати ще пів години тому.
Продовжимо завтра.
Такий сонний, певно, закуняє навіть на стільці.
-Ходімо. -Ви вже лягаєте?
-Так. -Взагалі…
-Що сталося? -Ні, просто…
-Ти щось казав? -Що сталося?
Ні, просто я думав спати.
Що ти маєш на увазі?
Дядько Сатіш спить у гостьовій, тож…
може, і вам там поспати?
Ну звісно, синку, де ж мені ще спати?
-Вибачте. -Він нарешті дав згоду.
На добраніч. Схоже, ти вже дуже сонний.
Схоже, вона теж втомилася.
-Добраніч. -Ходімо.
Я йду.
І не забудь перевдягтися перед сном.
Дати тобі ліки?
СЕРІАЛ NETFLIX
СЕРІЯ 8 ПОВНЕ КОЛО
Зраднице, це що було?
Вибач, любий.
Тато вже спав, і твої батьки втомлені…
Я думала, якщо скажемо їм зараз, це буде не те.
Так, а я підігрівав цікавість глядачів.
Основний акт мав початися після твого приходу.
Але… якби я їм сказав, що б це змінило?
Я ж твій наречений.
Це моє право.
«Наречений» звучить дивно.
Чому? Бо це гінді?
Якби англійською, було б нормально. І ти це знаєш.
Гаразд. Ти випила ліки?
Кохана.
Дякую.
Коли ти придумала дати мені каблучку?
Це не було в якийсь конкретний момент.
Я постійно думала про це упродовж дня.
Так, але чому сьогодні?
Не знаю, Друве. Я просто…
Я відчувала, наче ми дуже одружені, знаєш?
Так.
Так стається, коли стосунки дуже довгі.
В хорошому сенсі.
Так і вийшло.
Давай вже спати.
Завтра знову матиму робити вісім порцій чаю.
А чому ми заручилися так пізно вночі?
Зараз хочеться сидіти і базікати.
Наступного разу не забудь про це.
Друве!
-Якого біса? -Ну ж бо!
Підемо у Центр соків Гаджі Алі?
Фрукти вночі?
А можемо випити молочні коктейлі.
Ми з'їли забагато солодкого йогурту.
-Мені вернутись? -Чекай, послухай. Я пожартував.
Потримай. Я поґуґлю.
Щось точно знайдемо.
02:00 2 ГОДИНИ 15 ХВИЛИН ПІСЛЯ ЗАРУЧИН
Що?
Пам'ятаєш, коли ти отримав свою першу зарплатню, ми гуляли усю ніч.
А о 5 ранку поїхали потягом до Матунги
і пішли в Рама Чаі.
-Справді? -Так.
Бляха, я нічого цього не пам'ятаю. Взагалі нічого.
-Що? -Бо я це щойно придумала.
«Я така смішна!». Засранка. Неймовірно.
Красиво, скажи?
Такий весільний настрій.
Фу, Друве!
Друве, припини!
-Зупини відрижку, а не машину. -Мала.
Щось мені погано. Дивна кислотність.
-Ти серйозно? -Там є аптека.
Де?
Сподіваюся, інші добре почуваються.
Ще подумають, що то дешева їжа.
Ходімо, купимо ранітидин.
Доброї ночі. У вас є ранітидин?
-Один блістер, будь ласка. -Так.
Господи, я сумую за тим часом, коли можна було їсти непотріб.
Знаєш?
Не хочу знати.
Дайте шоколадку 5 Star, будь ласка.
Хто взагалі їсть 5 Star?
Краще презервативи Fire and Ice.
Хто ти мені такий, щоб зупиняти?
-Гадаю, наречений? -Так, Друве.
Чого так на мене дивишся? Усе, ти зі мною застрягла.
Що ти маєш на увазі?
Ми заручені, тож це залізобетонна угода.
Виходу немає як такого.
Як щось піде не так, маємо зробити все, щоб це виправити.
Ми будемо домовлятися, га?
Думаю, ми більше не зможемо казати:
«Пішла ти. Я тебе кидаю». Ніколи.
Наче ми колись це казали.
Так, але… Зараз узагалі не можна.
Навіть якщо ми нещасні разом?
Що ще нам робити? Розлучатися?
До біса це! Я не хочу розлучатися. Ніколи.
Ти обереш нещасливий шлюб, а не розлучення?
Розумієш, після розлучення,
якщо не хочеш все життя провести сама,
треба знову запустити процес закоханості.
Знову звикати до когось, любити…
Це довгий шлях. І це рідкість.
У тебе є емоційна можливість починати це все знову?
Цікаво.
Я не хочу це. Я не хочу твоїх грошей.
Машина ж там припаркована, га?
Так. Гадаю, я бачив чайну десь там.
-Ходімо вип'ємо чаю. -Ти ж щойно випив ранітидин.
До біса, ходімо.
Уяви мене 65-річним чоловіком,
охоронцем порядку, що стоїть так щовечора
і не дає дітям грати у футбол.
«Не грайте тут, не грайте там». Усі мене ненавидять.
Я знаю це, і ти знаєш… Що тут вдієш?
-Це буде сумно. -Дуже сумно!
А що, як у мене буде робота, на якій треба буде подорожувати?
І у мене буде купа нового досвіду, знайомств…
І я буду нова людина,
але ти не будеш частиною цих змін.
-Мала, чому? -Ну…
Чекай, ти…
Ти мені зраджуватимеш?
Не зовсім. До того часу наш шлюб ще б не дійшов до рівня полігамії…
Прошу, ні!
Я хочу звичайний, простий шлюб, гаразд?
Але так, якби ти була самотня,
ти б уже давно задовольнила усі свої сексуальні фантазії.
Ти з глузду з'їхав?
Якби ми не зустрілися,
я майже впевнена, що проводила б весь час на роботі.
-Точно. -100%.
А я…
А б поїхав до Америки.
Ти б теж знайшов собі там дівчину, як Міла.
Можливо.
Але я сумніваюся, що у нас були б такі довгі стосунки з кімось іншим.
Чому ти так думаєш?
Я не знаю.
Може, тому, що нам подобається вирішувати проблеми?
Так, я згодна.
Може, це здається дрібницею, але це дуже важливо.
Я пишаюсь нами.
І я.
04:00 4 ГОДИНИ 15 ХВИЛИН ПІСЛЯ ЗАРУЧИН
-Вони такі гарні. -Бачив будинок моєї бабусі?
Так.
Так, чай!
Нам дві чашки, будь ласка.
До речі, сьогодні ми заручилися.
Абсолютно похрін. Та й чому має бути інакше?
Дякую.
У чаї кардамон?
Дуже смачно.
Він гарно зробив.
Йоу.
Поговори зі мною. Я знаю це обличчя. Про що думаєш?
Нічого, я просто думала…
Чому перше, про що ми говорили зразу після заручин, це розлучення?
Ми просто говорили. Не переймайся.
Навіть як знайдеш тисячу причин не одружуватись, я одружуся.
Чому?
Я не знаю.
А чому ти кожного ранку закидаєш на мене ноги?
-Бо тобі подобається, ні? -Гадаю, так.
А потім ми знаходимо способи виправдати це. Так і з одруженням.
Санкет, наприклад.
Щодня жаліється на глобальне потепління,
але ж таки матиме дитину.
Фінляндія — чудове місце, щоб ростити дітей.
Так само, як ти це виправдовуєш, і в нього напевне є виправдання.
«З часом діти стають антистресом».
Він просто міг купити золоту рибку. Навіщо заводити дитину?
Так.
Це абсолютно логічно.
Золота рибка і дитина, це те ж саме, так?
Навіть не знаю. Гадаю…
Я не певна щодо дітей.
Але ти ж обожнюєш дітей.
Коли береш її на руки, ти така: «Диви, його дупка така крихітна, мила.»
Це не означає, що я хочу годувати груддю і постійно їх колисати.
Так, це правда.
Щоразу, коли ми говоримо про це, я хочу 60% прав голосу, а тобі буде 40%.
60/40?
-Хоча б 55? -Гаразд, тоді вагітнітимеш ти.
-60/40. -Справді?
-Тобі краще? -Так.
Не погіршало після чаю?
Як не дивно, ні. Кардамон рулить.
Бляха!
Просто мовчи.
О, боже!
Хто так паркується?
Ти розбирайся, Друве. Я посиджу всередині.
Певно, він дуже поспішав. Хто так паркується, посеред дороги?
Чорт!
Машина на передачі.
То що нам робити?
Візьмемо рікшу?
У Південному Бомбеї немає рікш.
Мій мозок спить.
Рам Ашрая скоро відчиниться.
Купимо солодощів для батьків? Буде класно.
Давай.
Тепер ми хоч увпевнені, що ніколи не забудемо ніч наших заручин.
-Скажи? -Ми б і так не забули.
Я буду записувати кожну дрібницю.
«Ми пішли сюди, зробили те, поїли там».
Або спитаєш мене за 5 років:
«Пам'ятаєш, що ми робили у ніч наших заручин?»
«Ми пішли у бар». І я такий… «Бляха, я нічого не пам'ятаю».
-Так зворушливо. -Я зворушливий?
Звісно…
А ти ні?
-Ти ні? -Друве!
Чорт, вибач!
Усе гаразд?
Так.
Треба щось вирішувати з моєю спиною.
Спина, робота, заощадження…
А зараз ще й про дітей думати.
Не думай.
Просто не думай.
Зараз ми думатимемо хіба про те, як бути чоловіком і жінкою.
Так, але що, як я ніколи не захочу цього?
Це буде для тебе вирішальним фактором?
Вирішальним фактором?
Що за «вирішальний фактор», Каву? Ми ж не граємо у Дженгу.
Якщо прибереш один блок, не обов'язково все впаде.
Це не так працює.
Ти і я, ми будемо разом.
На все життя. Ми з усім розберемося.
Все буде добре.
08:45 9 ГОДИН ПІСЛЯ ЗАРУЧИН
Пропущені дзвінки й повідомлення від батьків Кав'ї.
Друве… прокидайся.
Поїхали.
Давай, Друве. Їдьмо.
-Рам Ашрая? -Ні, додому.
Вони дзвонили разів десять.
Пересядь. Я поведу.
Після тебе.
Іло, вони заручилися.
Що це?
Так, хвилинку. Ану, ходи. Швидше!
-Що сталося? -Вони заручились!
-Що? -Так.
-Вітання! -Вітаємо!
-ВІтаємо! -Наші вітання!
Люба, вітаю! Вітаю.
Схоже на те, що вони таки скоро одружаться.
Точно. Атмосфера ідеальна.
Вони святкували наодинці. Навіть обмінялися обручками.
-Тихцем. -Зараз усе правильно.
А тепер у нашій присутності.
Може, увімкнемо музику?
Так, чому ні, додасть атмосфери.
Поставимо щось.
Що це, тату?
Вибачте, вимикаю.
-Дядьку, можна, я поставлю? -Так, прошу.
Алексо, зіграй «Ek Din Aap» від Yes Boss.
«Ek Din Aap» від Кумар Сану, Алка Ягнік і Джатін.
Ніжніше.
-Хоч трохи ніжності. -Так, чекай. Це той палець?
Ось тепер, коли заручини справжні, це інша справа. Дуже добре.
А то якась гра в обмін обручками.
Гаразд, я хочу спитати, ми тепер офіційно можемо говорити про весілля?
Так, звісно.
Що, ні? Так?
Що думаєш?
Вона все ще мучить мого сина!
11:45 — 6 МІСЯЦІВ, 12 ДНІВ І 3 ГОДИНИ ДО ВЕСІЛЛЯ