‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תברח.‬
‫תברח, אסאן!‬
‫איפה הוא?‬
‫חבר'ה!‬
‫אתה בסדר? הם עשו לך משהו רע?‬
‫מי אלה?‬ ‫-תענה לי, בבקשה.‬
‫אני בסדר. אבא היה מדהים.‬
‫לא…‬
‫לא, אני לא מרשה לך להגיד את זה.‬ ‫-למה?‬
‫אתה יודע טוב מאוד.‬
‫הוא מסוכן.‬
‫הוא משתמש באחרים. אין לו גבולות.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫זה כן נכון!‬
‫הכול באשמתו!‬
‫אני לא רוצה לשמוע עליו יותר! הבנת?‬
‫אני לא רוצה שהוא יתקרב אלינו יותר. הבנת?‬
‫אתה מבין?‬
‫הוא אף פעם לא ידע לקיים הבטחות.‬
‫אי אפשר לסמוך עליו יותר.‬
‫זאת הפעם האחרונה שהוא מסכן אותך.‬
‫אתה במצב רוח מצוין היום. מה קרה?‬
‫אני לא מאמין שהיא לא עונה.‬
‫היא אמא שלו, אסאן.‬ ‫-ואני אבא שלו.‬
‫לא דיברתי עם הילד כבר שבועות.‬
‫הוא נחטף. היא הייתה נואשת. זה טבעי.‬
‫זה לא טבעי.‬
‫היא הלשינה עליי לפלגריני. היא הגזימה.‬
‫תפסיק. לא הייתה לה ברירה.‬
‫היא הזהירה אותך. היא לא הסגירה אותך.‬
‫מזל שאתה פה כדי לעודד אותי.‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי.‬ ‫תנחם אותי, אל תגיד לי את האמת.‬
‫אחי, אתה צריך להוציא את זה על פלגריני.‬
‫טוב, מה התוכנית עכשיו?‬
‫אסאן.‬
‫אל תדאג.‬
‫פלגריני הלך על הבן שלי. אני אעשה אותו דבר.‬
‫קדימה, יש לנו עבודה.‬
‫תודה.‬
‫הלו?‬ ‫-הלו.‬
‫גנימאר?‬
‫תקשיב טוב. יום שני, עשר בבוקר.‬ ‫קפה פול בפלאס דופין.‬
‫תהיה שם. הבנת?‬
‫בסדר, הבנתי.‬ ‫-ותבוא לבד.‬
‫בסדר.‬ ‫-לבד, גנימאר.‬
‫אני אדע אם תדבר עם החברים שלך.‬
‫אני מתאר לעצמי.‬ ‫-דרך אגב,‬
‫תנסה עם מים קרים.‬ ‫-מים קרים?‬
‫הכתם. הוא יירד עם מים קרים.‬
‫בבקשה, אפשר להמר. קדימה.‬
‫איפה הכדור? קדימה.‬
‫אדוני, אתה רואה את הכדור.‬
‫אפשר להמר. אנחנו משלמים פי שניים או שלושה.‬
‫איפה הכדור?‬ ‫-משמאל.‬
‫פה.‬
‫בטוח?‬ ‫-לגמרי.‬
‫זכית, אדוני.‬
‫תודה.‬ ‫-חבל שלא הימרנו.‬
‫סיבוב שני. קדימה, אדוני. הנה הכדור.‬
‫אנחנו משלמים פי שניים או שלושה.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-בטוח.‬
‫הפסדת, אדוני.‬
‫חבל.‬ ‫-בפעם הבאה.‬
‫אתה רואה את הכדור?‬
‫סיבוב שלישי.‬
‫נו, כמה?‬ ‫-950.‬
‫הלך לנו טוב היום.‬ ‫-כן.‬
‫בחורות יפות.‬ ‫-גם אנחנו לא רעים.‬
‫סליחה.‬ ‫-אסאן?‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫ז'ולייט, את באה?‬ ‫-כבר.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-בדיוק חשבתי עליך.‬
‫מה העיכוב?‬
‫ניפגש פה מחר?‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב, אז נתראה מחר.‬
‫ביי.‬
‫בסדר.‬
‫אתה לא מבזבז זמן.‬
‫זה סיפור מסובך. אני אסביר לך אחר כך.‬
‫מי זאת? אתה מכיר אותה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫תפסיקי להעמיד פנים.‬
‫להעמיד פנים שמה?‬
‫את מצפה שאאמין שזה צירוף מקרים?‬
‫מה הטריק הפעם?‬
‫המלצר הוא מאבטח של אבא שלך?‬
‫אדוני? אפשר לקחת את המעיל שלך?‬
‫לא, אני לא נשאר.‬
‫בסדר.‬
‫המאבטחים של היום הם לא מה שהיה פעם.‬
‫אני רציני, ז'ולייט.‬
‫הסיפור הזה מוגזם.‬
‫אני לא יודעת למה הכוונה.‬
‫בטח.‬ ‫-תקשיב…‬
‫היחסים בין המשפחות שלנו‬ ‫לא היו פשוטים אף פעם.‬
‫אבל אנחנו לא האבות שלנו.‬
‫זה היה ביניהם, לא בינינו.‬
‫נמאס לי שזה מרעיל את היחסים בינינו.‬
‫אין שום טריק, אסאן.‬
‫אתה לא נראה טוב.‬ ‫אני מנסה לעזור לך לחשוב על משהו אחר.‬
‫אל תרגיש שאתה חייב להישאר.‬
‫מצד שני, האוכל פה טעים מאוד.‬
‫גברתי?‬
‫את רוצה להזמין?‬ ‫-סלמון, בבקשה.‬
‫אדוני?‬
‫אותו דבר.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫כן.‬ ‫-הפגישה שלך פה, אדוני.‬
‫פיליפ קורבה.‬
‫שלום, פיליפ.‬ ‫-אדוני.‬
‫תיכנס, תיכנס.‬
‫ויסקי?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫אולי יין?‬
‫לא בשביל זה באתי. בוא ניגש ישר לעניין.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫טוב…‬
‫דבר אליי.‬
‫בסדר.‬
‫בדקתי את מצבם הכלכלי‬ ‫של המוזמנים לערב ההתרמה.‬
‫בהנחה ששלושים אחוז מהנוכחים לא יתרמו,‬
‫ובהנחה שהתורמים‬ ‫פחות נדיבים מכפי שהם אומרים…‬
‫אפשר לצפות לתרומות בסך עשרה מיליון אירו.‬
‫כפי שביקשת, 15 אחוז מהסכום יועברו לקרן,‬
‫ו-85 האחוזים האחרים…‬ ‫-יגיעו ישירות אליי.‬
‫הכסף יועבר לחשבון זר באיי קיימן.‬
‫אני צריך רק עוד כמה ימים עם הצוות שלי,‬ ‫כדי לסיים את החוזים.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫ואתה? בן כמה אתה?‬
‫הגיל שלי לא חשוב, אדוני.‬
‫הדבר היחיד שחשוב‬ ‫הוא שאני גובה 10,000 אירו לשעה.‬
‫זה יקר,‬
‫אבל הלקוחות שלי מקבלים תמורה לכספם.‬
‫אומרים שאתה הטוב מכולם.‬
‫ככה אומרים.‬
‫יש לי שאלה אחת.‬ ‫-שאל.‬
‫הבת שלך לוקחת חלק בתרמית?‬
‫בוא לא נשתמש במילה הזאת.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫האם ז'ולייט פלגריני מעורבת בכל זה?‬
‫לא, היא לא.‬
‫את אוכלת לבד הרבה?‬
‫לא. מישהו הבריז לי.‬
‫דייט?‬
‫הייתי אמורה לפגוש…‬
‫תורם של הקרן מקנדה.‬
‫הוא ביטל.‬
‫עשירים אוהבים להיות פילנתרופים.‬
‫כשצריך לחתום על צ'ק, אף אחד לא בא.‬
‫ואת תורמת כסף?‬
‫כן, הרבה יותר ממה שנדמה לך.‬
‫אל תדאג. נשאר לי מספיק.‬
‫יותר מדי, בעצם.‬ ‫-די.‬
‫אל תתחילי עם "הכסף לא קונה אושר".‬
‫לא, אבל בוא נגיד שהחיים שלי נהיו רציניים.‬
‫ו…‬
‫לא נשאר לי אדרנלין.‬
‫את מגעגעת לזה?‬ ‫-כן.‬
‫תראה אותנו עכשיו.‬
‫מתחבאים מאחורי כוסות יין.‬
‫בחיים לא היינו באים למקום כזה.‬
‫דווקא כן.‬
‫היינו הולכים בלי לשלם.‬
‫נעשה את זה?‬ ‫-את משוגעת.‬
‫אי אפשר לאלתר דבר כזה.‬
‫אתה רואה? לזה התכוונתי.‬ ‫-מה?‬
‫נהיית הגיוני.‬ ‫-ממש לא. החלפתי את השיטות שלי, זה הכול.‬
‫נו, ו…?‬
‫השולחן על שמך?‬
‫לא, על שם ולמון.‬
‫מי זה?‬
‫הוראס ולמון. הקנדי שהבריז לי.‬
‫אם ככה…‬
‫תודה על הארוחה, הוראס ולמון.‬
‫חשבון, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי!‬
‫קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, זה הטוסטוס שלך.‬
‫היי!‬
‫שיט, הטוסטוס שלי!‬
‫גשר פון נף, הטיילת לאורך הסן…‬
‫לא עשית את זה בכוונה?‬
‫אני לא יודע על מה את מדברת.‬ ‫-כן…‬
‫בכל אופן, נהניתי הערב. תודה.‬
‫גם אני.‬
‫חבל שאי אפשר לעצור את הזמן.‬ ‫-כן, חבל.‬
‫לילה טוב, גברתי.‬
‫לילה טוב, אדוני.‬
‫נו, כבר.‬
‫לא נכון!‬
‫קדימה.‬
‫בן, אתה פה?‬
‫קלייר! מה את עושה פה?‬
‫הייתי בשכונה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫שמעת מאסאן? הוא בסדר?‬
‫כן, אל תדאגי. הוא בסדר.‬ ‫-בטוח?‬
‫קלייר?‬ ‫-מי זה?‬
‫חבר.‬
‫חבר?‬
‫להכיר לך אותו?‬ ‫-כן.‬
‫מארק?‬
‫טוב, זה בנז'מן.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫החנות יפה מאוד.‬ ‫-אתה לא חייב להיות נחמד.‬
‫הוא חבר של אסאן. הוא לא יאהב אותך.‬
‫אני לא יכול לאהוב את החנות‬ ‫כי אנחנו יוצאים?‬
‫אכן כן.‬
‫ומה שלום ראול?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫טוב מאוד. תודה.‬ ‫-יופי.‬
‫טוב, אנחנו הולכים.‬ ‫-אני אלווה אתכם.‬
‫שלום, בן. להתראות.‬
‫סליחה?‬
‫אני רוצה לקנות לקלייר מתנה. ראיתי פה צמיד.‬
‫זה ששם?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יכול לשמור לי אותו?‬ ‫-כמובן.‬
‫אני אחזור אחר כך.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫תודה, נחמד מצדך.‬
‫לפני שנפתח כמוזיאון,‬ ‫ד'אורסה היה תחנת רכבת.‬
‫המבנה שימש כמחסה לאסירים בתקופת השחרור.‬
‫אני רוצה שתספרי את הסיפור הזה לילדים.‬
‫כמובן.‬
‫כן. יהיה נפלא‬ ‫אם תהיה להם גישה לאודיטוריום.‬
‫כן. אפשר לארגן להם הקרנות,‬ ‫קונצרטים, דיונים.‬
‫העוזר שלי יכול לשלוח לך כמה הצעות…‬
‫אליס, אני מצטערת.‬
‫את יכולה לסלוח לי לרגע?‬ ‫-אין בעיה.‬
‫בואי ניפגש בחוץ.‬ ‫-מצוין.‬
‫מה אתה עושה פה? אני עובדת.‬
‫עברתי פה, וראיתי אותך.‬
‫את לא מאמינה לי?‬ ‫-אני מכירה אותך.‬
‫אסאן…‬
‫היה נחמד אתמול.‬ ‫-יכול להיות נחמד גם היום.‬
‫תקשיב, ממש אהבתי את אתמול…‬
‫אנחנו כבר לא בני 20.‬
‫כמו שאמרת בעצמך,‬
‫אי אפשר לעצור את הזמן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה את עושה?‬
‫עובדת.‬ ‫-ואיך הולך לך?‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-יש לי משהו בשבילך.‬
‫באמת?‬
‫מתנה קטנה.‬
‫קדימה, תפתחי.‬ ‫-תודה.‬
‫קניתי אותו בחנות של בנז'מן.‬
‫הוא המליץ עליו. לא אהבת? תאשימי אותו.‬
‫אתה צוחק? הוא יפהפה.‬
‫אני מתה עליו.‬
‫תודה.‬
‫אני רוצה לצלם. אני אשלח לבן.‬
‫תגיד לי, קורבה, פגשת את הבת שלי?‬ ‫-לא היה לי העונג.‬
‫ז'ולייט!‬
‫עוד לא פגשת את פיליפ קורבה.‬
‫לא. נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫פיליפ בונה את המנגנון לקבלת התרומות.‬
‫נפלא. תודה.‬
‫יחסית למה שאת עושה, זה לא הרבה.‬
‫נתראה בקרוב.‬ ‫-נתראה בקרוב.‬
‫בדיוק.‬
‫גברתי, קיבלת חבילה.‬ ‫השארתי אותה על השולחן שלך.‬
‫- לידי: ז'ולייט פלגריני -‬
‫- ציור של פיסארו נגנב ממוזיאון ד'אורסה -‬
‫- הציור "הסן והלובר" נגנב -‬
‫כולנו המומים ממה שקרה, כמובן.‬
‫העצב שאני חשה לא נעצר‬
‫בעולמם של חובבי האמנות והתרבות.‬
‫צרפת כולה נפצעה היום.‬
‫- לפעמים אפשר לעצור את הזמן. א' -‬
‫כן?‬
‫שני אנשים מחכים לך בלובי, גברתי.‬ ‫-כן, אני באה.‬
‫שלום, רבותיי.‬ ‫-שלום, גברתי.‬
‫יש לנו כמה שאלות.‬
‫אני מקשיבה.‬ ‫-היית אתמול במוזיאון ד'אורסה?‬
‫כן, למה?‬ ‫-באותו זמן נגנב משם ציור.‬
‫ראית משהו יוצא דופן או מישהו חשוד?‬
‫לא.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫נדמה לי שקיבלת היום חבילה.‬
‫לא, לא, אני…‬
‫סליחה, אני מבטיחה לך…‬
‫אל תדאגי, גברתי.‬
‫אף אחד לא מאשים אותך.‬
‫יופי.‬
‫טוב, אני עומדת לשירותכם.‬
‫אם תצטרכו משהו, אל תהססו.‬ ‫-תודה.‬
‫יום טוב.‬
‫אני אלווה אתכם.‬
‫אסאן!‬
‫השתגעת?‬
‫אתה לא יכול לגנוב ציור ואז לשלוח לי אותו.‬
‫לא אהבת אותו?‬
‫אני רצינית.‬ ‫שוטרים באו אליי הביתה וחקרו אותי.‬
‫אמרת שאי אפשר לעצור את הזמן.‬ ‫אפשר. הציור הוא ההוכחה.‬
‫במה אתה משחק?‬
‫הארוחה, הסיבוב על הטוסטוס, הציור…‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אותך.‬
‫כבר בחרת. מזמן. אם יורשה לי להזכיר לך.‬
‫בדיוק. בחרתי לא נכון.‬
‫קלייר היא האמא של הבן שלי, אבל… זה הכול.‬
‫טעיתי לגביה.‬ ‫-תפסיק, אסאן.‬
‫עמוק בלב, את כמוני.‬
‫יש לך רגשות. את לא מודה בהם.‬ ‫-למה אתה אומר?‬
‫תסתכלי מסביב. אין שוטרים.‬
‫הפעם לא הלשנת עליי.‬
‫אנחנו פה. שנינו.‬
‫כי אנחנו רוצים.‬
‫אולי עוד לא מאוחר, ז'ולייט.‬
‫תוכיח לי.‬
‫מה?‬ ‫-תוכיח לי.‬
‫ולא באמצעות גניבה של יצירת מופת.‬
‫איך?‬
‫קלייר.‬
‫היא יפה. עיניים יפות, חיוך יפה.‬
‫היא לא חיה את החלום…‬ ‫-את לא יודעת עליה כלום.‬
‫אני יודעת יותר ממה שנדמה לך.‬
‫אפשר למצוא הכול ברשתות החברתיות.‬
‫את עושה את זה?‬ ‫-לפעמים.‬
‫שמתי לב לכמה דברים מעניינים.‬
‫יש לה חבר. נראה לא רע.‬
‫הוא נתן לה צמיד.‬
‫וברור שהיא אהבה אותו מאוד.‬
‫גם בעיניי הוא מצא חן.‬ ‫-ו…?‬
‫גנבת ציור ממוזיאון ד'אורסה.‬ ‫אתה יכול לגנוב צמיד מהאקסית שלך.‬
‫קטן עליך.‬
‫דגם נדיר.‬
‫אתה יכול לאתר אותו או לא?‬
‫הצמיד היה ברשותי לא מעט זמן…‬
‫מכרתי אותו.‬ ‫-למי?‬
‫אני יכול לקנות אותו בחזרה.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫מכרת אותו לקלייר.‬ ‫-כן.‬
‫לא בדיוק.‬ ‫-מה זאת אומרת? כן או לא?‬
‫הבחור שהיא הייתה איתו קנה אותו. מארק.‬
‫הוא לא מצא חן בעיניי.‬ ‫-באמת?‬
‫באמת.‬ ‫-למה לא?‬
‫בסדר, הוא היה נחמד מאוד.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הצמיד הזה נדיר ביותר.‬ ‫לא תמצא עוד אחד כמוהו.‬
‫אם ז'ולייט רוצה אותו, תצטרך לגנוב אותו.‬
‫מקלייר.‬
‫לאן את הולכת עם האיפור הזה?‬ ‫-לשום מקום.‬
‫נתקלתי באמא של סלסט.‬
‫נראה שאתמול פטפטת עם בחור שחור.‬
‫סלסט אמרה שנראה שאתם מכירים היטב.‬
‫אמרתי שאת לא מכירה אף בחור שחור,‬ ‫אבל נדמה לי שיש לי מושג.‬
‫אני אוסר עלייך לפגוש אותו.‬
‫מי אמר שאני…‬ ‫-ז'ולייט.‬
‫אין לנו מכנה משותף עם האנשים האלה.‬
‫הבנת?‬
‫- ארסן לופן נגד שרלוק הולמס -‬
‫בבקשה. כמובטח.‬
‫לא רע.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫אני אשמח אם נפתח דף חדש.‬
‫בלי שקרים ושטויות.‬
‫צדקת. נהייתי בחור הגיוני.‬
‫אני אחזיר את הציור.‬
‫ואת הצמיד של קלייר.‬
‫לא היינו ביחד כי לא הרשו לנו.‬
‫באמת?‬ ‫-את יודעת שזה נכון.‬
‫אני כבר לא יודעת.‬
‫אבא שלך.‬
‫הוא תמיד היה נגדנו.‬ ‫-תפסיק לחשוב על אבא שלי.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-שנחיה את הסיפור שלנו.‬
‫אתה רוצה שאבחר בינך לבין אבא שלי?‬
‫לא ביקשתי כלום.‬
‫לפני 25 שנה‬ ‫הוא הפליל את אבא שלי בגנבת המחרוזת.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-את לא יודעת הכול.‬
‫תדברי עם אמא שלך. היא יודעת.‬
‫מה? לאמא שלי אין שום קשר אליו.‬
‫בדיוק. לכי לדבר איתה.‬
‫היא תספר לך את האמת על אבא שלך.‬
‫כשתדעי את האמת, תעשי את מה שצריך.‬
‫קחי.‬
‫מה זה?‬
‫שם של שוטר.‬
‫גנימאר. אפשר לסמוך עליו.‬
‫אמא שלך יכולה לדבר איתו.‬
‫פספסנו את ההזדמנות שלנו כשהיינו צעירים.‬ ‫עכשיו אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים.‬
‫קח.‬
‫את יודעת איפה ניפגש. זוכרת?‬
‫הנה, "הסן והלובר" מאת פיסארו.‬
‫ומיד אחריו, יצירת המופת של טולוז-לוטרק…‬
‫- הציור של פיסארו הוחזר למוזיאון ד'אורסה -‬
‫- אן -‬
‫- שבוע קודם לכן -‬
‫טוב, מה התוכנית עכשיו?‬
‫אסאן.‬
‫אל תדאג.‬
‫פלגריני הלך על הבן שלי. אני אעשה אותו דבר.‬
‫אני אכוון לבת שלו.‬
‫קדימה, יש לנו עבודה.‬
‫שלום, אני רוצה להזמין‬ ‫שולחן לשניים למחר בערב, בבקשה.‬
‫ליד החלון.‬
‫מושלם.‬
‫ודאי. שמי הוראס ולמון.‬
‫תודה, אדוני. להתראות.‬
‫טוב מאוד. תתקשר לז'ולייט,‬ ‫ותעמיד פנים שאתה ולמון.‬
‫אני אגיד לה שהיא עושה עבודה נהדרת בקרן.‬
‫שאני רוצה לפגוש אותה ולתרום לקרן.‬
‫אני טס למונטריאול למחרת בבוקר,‬ ‫לכן אני אציע שניפגש בערב.‬
‫בדיוק.‬
‫כן, זה יהיה נפלא.‬
‫נוכל לאכול ביחד.‬
‫השאר צריך לבוא ממנה. זה העיקר.‬
‫תיכנס.‬
‫אני אטשטש את העקבות.‬
‫היא לא תדמיין לעצמה…‬
‫האוכל פה טעים מאוד.‬
‫השולחן על שמך?‬
‫…שתמרנתי אותה.‬
‫הוא על שם ולמון.‬
‫מי זה?‬ ‫-הוראס ולמון.‬
‫אם ככה, תודה על הארוחה, הוראס ולמון.‬
‫בואי.‬
‫נשלם למלצר כדי שלא ירדוף אחרינו.‬
‫נשלם את החשבון מראש.‬
‫היי, זה הטוסטוס שלך.‬
‫ונפצה את השליח עבור הטוסטוס.‬
‫ואז… ניתן לקסם לקרות.‬
‫היא חייבת להאמין שאעשה הכול בשבילה.‬
‫והיא תעשה הכול בשבילי.‬
‫אפילו תבגוד באבא שלה.‬
‫עד עכשיו אני איתך.‬
‫איך נגנוב את הציור?‬ ‫-לא נגנוב אותו.‬
‫נגרום לה לחשוב שהוא נגנב.‬
‫תסתכל, סרטון על השריפה בנוטרדאם.‬
‫נשנה את הכיתוב.‬
‫- הציור "הסן והלובר" נגנב -‬
‫בבקשה.‬
‫כולנו המומים ממה שקרה, כמובן.‬
‫העצב שאני חשה לא נעצר‬
‫בעולמם של חובבי האמנות והתרבות.‬
‫צרפת כולה נפצעה היום.‬
‫בסדר. אני אשלח לה התראות מזויפות.‬
‫יש לי חבר'ה שיעזרו לי.‬
‫מה אתה רוצה מאטיין?‬
‫אל תדאגי. אף אחד לא מאשים אותך.‬
‫יופי.‬
‫אנחנו צריכים ציור מזויף.‬
‫אני סומך עליך.‬
‫זאת לא אמורה להיות בעיה.‬
‫אז בעצם…‬
‫אנחנו לא נטמון פח לפלגריני.‬
‫הבת שלו תעשה את זה.‬
‫מה קורה, אהובה?‬
‫אסאן דיופ אמר לי לבוא לדבר איתך.‬
‫הסתרתם ממני דברים יותר מדי זמן, אמא.‬
‫אני צריכה לדעת.‬
‫אבא שלך היה צריך כסף.‬
‫הוא מצא שעיר לעזאזל מושלם.‬
‫הווידוי של בבאקר דיופ‬ ‫לא זיכה אותו בעונש מופחת.‬
‫אבא שלך שיקר.‬
‫למה לא אמרת כלום? למה לא דיווחת עליו?‬
‫למה? כי הוא היה האבא של הבת שלי.‬
‫אהבת אותו מאוד.‬
‫לא רציתי לעשות בעיות או להפריד אותך ממנו.‬
‫אמא…‬
‫זה חייב להפסיק.‬ ‫אנחנו צריכות לספר את האמת על אבא.‬
‫את צריכה לדבר עם המשטרה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫קחי. לכי לדבר עם האיש הזה.‬
‫תספרי לו מה את יודעת.‬
‫זה הדבר היחיד שאפשר לעשות.‬
‫בסדר. כל זה בשביל פגישה על כוס קפה.‬
‫כן. כל זה בשביל פגישה על כוס קפה.‬
‫אתה גנימאר?‬
‫כן.‬
‫באתי בשביל הבת שלי.‬ ‫הבטחתי לה שאספר את האמת על אבא שלה.‬
‫מצוין, אבל את יכולה להגיד לי מי את?‬
‫אן פלגריני.‬
‫אם תוכל לחתום כאן.‬
‫וגם פה.‬
‫ברכותיי.‬
‫אדוני.‬
‫מה קרה?‬
‫משטרה, מר פלגריני.‬
‫יש לנו צו חיפוש.‬
‫אתה עצור בחשד להונאה ושיבוש חקירה.‬
‫נחקור אותך גם על המקרה של בבאקר דיופ.‬
‫אתה צוחק?‬
‫קדימה.‬
‫המקל שלי!‬
‫- חי: אובר פלגריני במעצר -‬
‫- בחשד להונאה ושיבוש חקירה -‬
‫- אסאן -‬
‫איפה אתה?‬ ‫-אני אאחר קצת.‬
‫מה אתה עושה? פלגריני נעצר. זה רשמי!‬
‫אני חייב לדבר עם ז'ולייט.‬
‫לא, אל תעשה שטויות.‬
‫זה הסוף, אסאן. זהו.‬
‫לא ייקח לי הרבה זמן. נתראה עוד מעט.‬
‫ערב טוב, אדוני.‬
‫ערב טוב, גברתי.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬