EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Spring.
Spring, Assane!
Var är han?
Killar!
Mår du bra? Gjorde de dig illa?
-Vilka var det? -Svara mig är du snäll.
-Jag mår bra. Pappa räddade mig. -Nej...
-Nej, så får du inte säga. -Varför?
Det ser du väl?
Han är farlig.
-Han utnyttjar folk gränslöst. -Nej.
Jo!
Allt det här var hans fel.
Jag vill inte höra ett ord till om honom.
Han får inte komma hit mer. Förstår du?
Förstår du?
Han kan inte hålla sina löften.
Vi kan inte lita på honom. Han får inte utsätta dig för fara mer.
Vad du var på glatt humör idag då. Vad är det?
Varför svarar hon inte?
-Hon är hans mamma. -Och jag hans pappa.
Jag har inte fått prata med honom på en vecka.
Hon blev desperat när han rövades bort.
Att avslöja mig för Pellegrini var att gå för långt.
Sluta. Hon hade ju inget val. Och hon varnade dig, hon avslöjade dig inte.
Tur att jag har dig som muntrar upp mig. Du är min bästa vän.
Du ska trösta mig, inte säga sanningen.
Kompis... Låt det gå ut över Pellegrini istället.
Vad är planen nu, då?
Assane?
Oroa dig inte.
Pellegrini tog min son. Jag gör samma sak.
Kom, vi måste jobba.
Tack.
-Hallå? -Hallå.
Ganimard?
Lyssna noga. Måndag kl. 10,00, Café Paul, Place Dauphine.
Var där. Uppfattat?
-Uppfattat. -Kom ensam.
-Okej. -Ensam, Ganimard.
Jag får veta om du snackar.
-Jag tror dig. -Förresten...
-Testa kallvatten. -Kallvatten?
Kaffefläcken går bort med kallvatten.
Varsågoda och gör era insatser.
Var är bollen? Kom igen. Ser ni bollen?
Gör era insatser. Dubbla, tredubbla. Var är bollen?
-Vänster. -Där.
-Är ni säker? -Helt.
Ni vinner pengarna.
-Tack. -Vi borde ha satsat.
Andra rundan. Kom igen. Här är bollen.
Gör era insatser.
-Här? -Ja.
-Säker? -Ja.
Ni förlorade, monsieur.
-Vilken otur. -Nästa gång.
Ser ni bollen? Då tar vi tredje rundan.
-Hur mycket? -950.
-Det var bra jobbat idag. -Ja.
-Fina tjejer. -Vi är inte så dumma själva.
-Ursäkta. -Assane?
-Mår du bra? -Jodå.
-Juliette, kommer du? -Strax.
-Vad gör du här? -Jag tänkte på dig häromdagen.
Vad gör du?
Kan vi mötas här imorgon?
Ja, absolut.
-Då ses vi imorgon. -Hejdå.
Okej.
-Du spiller ingen tid. -Det är en lång historia.
-Jag förklarar senare. -Vem var det? Känner du henne?
Vad gör du här?
Sluta låtsas, Juliette.
Låtsas vad då?
Jag tror knappast att allt det här är en slump.
Vad är haken den här gången?
Är servitören din pappas agent?
Ska jag ta er rock?
-Nej, jag ska inte stanna. -Okej.
Du får ursäkta, säkerhetsagenterna är inte som förr.
Jag är allvarlig.
-Det här har gått för långt. -Jag vet inte vad du pratar om.
-Visst. -Hör här…
Det har aldrig varit lätt mellan våra familjer.
Men vi är inte våra fäder. Det är deras historia, inte vår.
Den förgiftar vår relation.
Det finns ingen hake.
Du ser inte ut att må bra. Jag försöker muntra upp dig lite.
Du måste inte stanna.
Men de har bra mat här.
Madame?
-Vill ni beställa? -Jag tar laxen.
Monsieur?
-Jag tar samma sak. -Okej.
-Ja? -Philippe Courbet är här, monsieur.
-Hej, Philippe. -Monsieur.
Kom in.
-Whisky? -Nej, tack.
-Vin, kanske? -Nej, låt oss gå direkt på sak.
Varsågod och sitt.
Så...
Berätta.
Okej.
Jag har undersökt ekonomin hos de som kommer på stiftelsegalan.
Om vi antar att 30 procent inte donerar något,
och att de som donerar skänker mindre än de säger,
så får vi omkring 10 miljoner euro.
Som ni beslutat går 15 procent till stiftelsen.
-De resterande 85 procenten... -I min egen ficka.
Pengarna överförs till ett konto på Caymanöarna.
Vi behöver bara ett par dagar för att färdigställa kontraktet.
Hur gammal är ni?
Min ålder har ingen betydelse.
Det enda intressanta är att jag tar 10 000 euro i timmen i arvode.
Det är dyrt, men mina klienter får valuta för pengarna.
Det sägs att ni är den bästa.
Det stämmer.
-Jag har en fråga. -Vad är det?
Är er dotter med på bluffen?
-Låt oss inte använda det ordet. -Naturligtvis.
Men är Juliette Pellegrini inblandad i det här?
Nej, det är hon inte.
Går du ofta ut och äter ensam?
Nej, mitt sällskap kom inte.
-Var det en dejt? -Jag skulle träffa...
...en kanadensisk donator till stiftelsen. Han ställde in.
Rika älskar att agera filantroper.
Men när checken ska skrivas på så dyker ingen upp.
Donerar du själv?
Ja, mycket mer än du tror.
Men jag har ändå massor kvar.
-För mycket, faktiskt. -Sluta.
Pengar kan inte köpa lycka, va?
Nej, men mitt liv har blivit så allvarligt.
Och...
Nu finns inget adrenalin.
-Saknar du det? -Ja.
Se på oss nu.
Gömda bakom varsitt vinglas.
Vi hade aldrig gått till ett sånt här ställe.
Jo.
Och gått utan att betala.
-Ska vi? -Du är inte klok.
-Man kan inte improvisera så. -Du ser vad jag menar.
Vad?
-Du har blivit förnuftig. -Inte alls. Jag har bara bytt metod.
Och?
Har du bokat bordet?
-Nej, Velmont gjorde det. -Vem är det?
Horace Velmont. Kanadensaren som inte kom.
I så fall...
Tack för maten, Horace Velmont.
-Notan, tack. -Javisst.
Kom igen.
-Här. -Tack.
Din motorcykel.
Hallå!
Fan, motorcykeln.
Pont Neuf, kajerna längs Seine... Du gjorde inte det med flit, eller?
-Vad pratar du om? -Ja...
Det var en underbar kväll. Tack.
Detsamma.
-Synd att tiden inte kan stannas. -Ja, det är synd.
God kväll, madame.
God kväll, monsieur.
Kom igen...
Det är inte sant.
Kom igen.
Ben, är du där?
-Claire, vad gör du här? -Jag hade vägarna förbi.
-Hur mår du? -Jag mår bra.
-Det är kul att se dig. -Detsamma.
-Hör du nåt från Assane? Går det bra? -Ja, oroa dig inte. Han mår bra.
-Claire? -Vem är det?
-En vän till mig. -En vän?
-Vill du träffa honom? -Ja.
Marc?
Det här är Benjamin.
-Hej. -Hej.
-Vilken fin butik. -Du behöver inte vara trevlig.
Assanes bästa vän kan inte gilla dig.
-Får jag inte gilla butiken om vi dejtar? -Jovisst.
-Hur är det med Raoul? -Jättebra.
-Jättebra, tack. -Bra.
-Då ska väl vi gå vidare. -Jag följer er till dörren.
Hejdå, Ben. Vi ses.
Ursäkta mig?
Jag vill ge Claire en present och såg ett armband du har...
-Det där? -Ja.
-Kan du lägga undan det? -Ja.
-Jag kommer senare. -Visst.
Tack ska du ha.
Innan Orsay var ett museum var det en tågstation.
Byggnaden fungerade som skydd för fångar under befrielsen.
Kan du berätta det för barnen från stiftelsen?
Självklart.
Det vore jättefint om de fick använda hörsalen.
Ja, vi kan också anordna filmvisningar, konserter, debatter...
Min assistent kan skicka några förslag.
Alice, jag är ledsen.
-Ursäkta mig en sekund. -Absolut.
-Vi ses utanför sen. -Jättebra.
-Vad gör du här? Jag jobbar. -Jag råkade gå förbi och såg dig.
-Tror du mig inte? -Jag känner dig.
-Assane... Det var trevligt igår. -Vi kan ha trevligt idag också.
Hör här, det var en underbar kväll...
Vi är inte 20 längre.
Som du sa själv kan vi inte stanna tiden.
Jag är ledsen.
Jag måste gå.
-Är allt bra? -Ja.
Vad gör du?
-Jag jobbar. -Hur går det?
-Vad är det med dig? -Jag har nåt åt dig.
Har du?
En liten present.
-Öppna den. -Tack.
Jag köpte det hos Benjamin.
-Om du inte gillar det, skyll på honom. -Skojar du? Det är jättefint.
Jag älskar det. Tack.
Jag tar ett kort och skickar till Ben.
-Courbet, har ni träffat min dotter? -Jag har inte haft det nöjet.
Juliette. Du har inte träffat Philippe Courbet.
-Nej. Angenämt. -Detsamma.
Han organiserar hur vi ska ta emot donationerna.
-Så bra. Tack. -Jämfört med vad ni gör är det ingenting.
-Vi ses. -Vi ses.
Så där.
Det kom ett paket till er, det ligger på ert skrivbord.
TILL JULIETTE PELLEGRINI
PISSARRO STULEN FRÅN MUSÉE D'ORSAY
TAVLAN "SEINE OCH LOUVREN" STULEN
Vi är alla förkrossade över det inträffade.
Den djupa sorg jag känner gäller inte bara alla som älskar konst och kultur.
Hela Frankrike sårades idag.
IBLAND KAN MAN STANNA TIDEN. A.
Ja?
-Två herrar väntar på er i lobbyn. -Jag kommer.
-God dag. -God dag, madame.
Vi vill ställa några frågor.
-Jag lyssnar. -Var ni på Musée d'Orsay igår?
-Ja, hurså? -En tavla blev stulen runt samma tid.
Såg ni något ovanligt eller misstänkt?
-Nej. -Är ni säker?
Ni tog visst emot ett paket idag.
Nej. Jag...
-Ursäkta, jag försäkrar er... -Ta det lugnt. Ingen anklagar er.
Vad bra.
Jag står till ert förfogande.
-Säg till om ni behöver något. -Tack.
Ha en bra dag.
Jag följer er ut.
Assane!
Är du sjuk i huvudet? Du kan inte skicka stulna tavlor till mig.
Gillar du den inte?
Det är allvar. Polisen kom för att förhöra mig.
Du sa att vi inte kan stoppa tiden, men tavlan bevisar att vi kan det.
Vad sysslar du med?
Middagen, motorcykelturen, tavlan...
Vad vill du ha?
Dig.
-Du gjorde ditt val för länge sedan. -Precis. Jag valde fel.
Claire är mamma till min son, men ingenting mer.
-Jag hade fel om henne. -Sluta, Assane.
Innerst inne är du som jag.
-Du har känslor du inte erkänner. -Säger du det?
Se dig omkring. Inga snutar.
Du skvallrade inte.
Vi är här båda två.
För att vi vill det.
Det kanske inte är för sent.
-Bevisa det, då. -Vad?
Bevisa det för mig.
Inte genom att stjäla en tavla.
Hur då?
Claire.
Hon är söt. Fina ögon, fint leende.
-Inget drömliv... -Du vet ingenting.
Jag vet mer än du tror.
Man kan ta reda på allt på sociala medier.
-Gör du det? -Det händer.
Jag såg en del intressanta saker.
Hon har en kille. Han ser inte så illa ut.
Han gav henne ett armband. Hon är uppenbarligen väldigt förtjust.
-Det är jag också. -Och?
Du som stal från Musée d'Orsay kan stjäla ett armband från ditt ex.
Du kan göra det.
Det är ovanligt.
Kan du spåra det?
Jag hade det armbandet i min ägo ett tag.
-Jag sålde det. -Till vem?
-Jag kan köpa tillbaka det. -Nej.
-Jaha, okej.
-Sålde du det till Claire? -Ja.
-Inte direkt. -Vad då? Gjorde du det eller inte?
Killen hon var med köpte det. Marc.
-Jag gillade honom inte. -Inte?
-Nej. -Varför inte?
-Okej, han var jättetrevlig. -Se där.
Det där armbandet är ovanligt. Du hittar inte ett till sånt.
Om Juliette vill ha det måste du stjäla det.
Från Claire.
-Vart ska du gå med det sminket? -Ingenstans.
Jag mötte Célestes mamma.
Igår efter skolan pratade du med en ung svart man.
Céleste sa att du verkade känna honom.
Jag sa att du inte känner några svarta pojkar, men jag vet nog.
Du får inte träffa honom.
-Vem sa att jag... -Juliette.
Vi umgås inte med sånt folk.
Är det uppfattat?
ARSÈNE LUPIN OCH HERLOCK SHOLMES
Varsågod. Som jag lovade.
Inte illa.
Så vad ska vi göra nu?
Jag vill att vi börjar på ny kula.
Inga fler lögner och skit.
Du har rätt, jag har blivit förnuftig.
Jag ger tillbaka tavlan. Claires armband också.
Vi har aldrig fått vara tillsammans.
-Jaså? -Det vet du.
-Jag vet inte längre. -Din pappa.
-Han har alltid varit emot oss. -Var inte så besatt av pappa.
-Vad vill du? -Att vi lever vår egen historia.
Ber du mig välja mellan dig och min pappa?
Jag ber inte om något.
För 25 år sedan satte han dit min pappa för halsbandet.
-Vad menar du? -Du vet inte allt.
-Fråga din mamma. Hon vet. -Mamma har inget med honom att göra.
Just det. Fråga din mamma. Hon kan berätta sanningen om din far.
När du har hört den gör du säkert det rätta.
-Här. -Vad är det här?
Namnet på en polis.
Ganimard. Man kan lita på honom. Din mamma kan berätta allt.
Vi missade vår chans som unga. Men nu är vi vuxna och vet vad vi vill.
Här.
Du vet var vi träffas. Minns du?
Här ser ni Pissarros "Seine och Louvren".
Och här bakom döljer sig Toulouse-Lautrecs mästerverk...
PISSARROTAVLAN TILLBAKALÄMNAD PÅ MUSÉE D'ORSAY
EN VECKA TIDIGARE
Vad är planen nu, då?
Assane?
Oroa dig inte.
Pellegrini tog min son. Jag gör samma sak.
Jag tar hans dotter.
Kom, vi måste jobba.
Hej, jag skulle vilja boka ett bord för två imorgon kväll.
Ett bord nära fönstret.
Perfekt.
Javisst. Jag heter Horace Velmont. V-E-L-M-O-N-T.
Tack. Hejdå.
Bra. Ring nu Juliette och låtsas att du är Velmont.
Jag säger att jag älskar stiftelsen.
Att jag vill skänka pengar och träffa henne.
Jag ska flyga till Montreal nästa morgon, så vi måste mötas den kvällen.
Exakt.
Ja, det vore jättetrevligt. Vi kan äta middag ihop.
Resten måste komma från henne. Det är nyckeln.
Kom in!
Jag sopar igen spåren så att hon inte kan misstänka...
-De har bra mat här. -Har du bokat bordet?
...att hon blir manipulerad.
-Velmont gjorde det. -Vem då?
Horace Velmont.
I så fall. Tack för maten, Horace Velmont.
Kom igen.
Vi betalar kyparen så att han inte jagar oss.
Vi betalar i förväg.
Din motorcykel!
Och kompenserar budkillen för motorcykeln.
Och så...kan magi inträffa.
Hon måste tro på att jag gör vad som helst för henne, så hon gör detsamma för mig.
Till och med svika sin pappa.
Så långt är jag med.
-Hur ska vi stjäla tavlan? -Det gör vi inte.
Vi får henne bara att tro det. Se den här videon om Notre-Dame-branden.
Vi byter bara ut texten.
TAVLA STULEN...
Voilá.
Vi är alla förkrossade över det som hände.
Den djupa sorg jag känner gäller inte bara alla som älskar konst och kultur.
Hela Frankrike sårades idag.
Okej. Jag skickar fejkade notiser.
Jag har folk som kan spela.
Vad vill du Étienne?
Ta det lugnt. Ingen anklagar er.
Vad bra.
Vi behöver en förfalskning.
Jag räknar med dig.
Det blir nog inga problem.
Egentligen...
...sätter vi inte dit Pellegrini.
Hans dotter gör det.
Vad har hänt, älskling?
Assane Diop bad mig att prata med dig.
Jag har svävat i okunnighet för länge.
Jag måste få veta.
Din pappa behövde pengar.
Han hittade en bra syndabock.
Diops bekännelse gav honom inte ett kortare straff.
Din far ljög.
Varför sa du inget? Eller anmälde honom?
För att han var pappa till min dotter.
Du älskade honom så. Jag ville inte ta honom ifrån dig.
Mamma...
Det här måste få ett slut. Du måste berätta sanningen om pappa.
Du måste gå till polisen.
Jag vet inte.
Här. Gå till den här mannen.
Berätta allt du vet.
Det är det enda rätta.
Okej. Allt det här för en kopp kaffe?
Ja. Allt det här för en kopp kaffe.
Är ni Ganimard?
Ja.
Min dotter bad mig att komma och berätta om hennes far.
Det är bra, men vem är ni?
Anne Pellegrini.
Kan ni skriva under här?
Och där.
Gratulerar.
Monsieur...
Vad är det?
Polisen, monsieur Pellegrini.
Vi gör en husrannsakan.
Ni är misstänkt för bedrägeri och hindrande av rättvisa.
Ni ska förhöras om fallet Babakar Diop.
Skojar ni?
Kom nu.
Min käpp!
DIREKT - HUBERT PELLEGRINI GRIPEN
ANHÅLLS FÖR BEDRÄGERI OCH HINDRANDE AV RÄTTVISA
-Var är du? -Jag blir lite sen.
Vad gör du? Pellegrini har gripits. Det är offentligt.
-Jag måste träffa Juliette. -Nej, gör inte det misstaget.
Det är färdigt, Assane. Det är slut.
Det går fort. Vi ses snart.
-God kväll, monsieur. -God kväll, madame.
Undertexter: Sara Palmer