Kde je moje matka?
Tady není.
Zavolej šéfovi.
Teď hned.
Polož to, nepomůžeš si.
To přece víš.
Je tu Assane.
Sanni, tyhle lidi nezastavíš.
Když to budeš zkoušet, ublíží mi o to víc.
Musíš udělat, co říkají.
To je jediná možnost.
Mám pro tebe úkol.
Tak mě dobře poslouchej.
Tak co? Našel jsi je?
Sem s tím. Řekli ti něco?
Pojď, povím ti to.
Rudé moře.
Náramek s pěti safíry, má ho Tara Xangová.
- Žena realitního magnáta Mollera. - Jo.
V sobotu přijedou z Mnichova na zámek Thoiry.
Máme ho během galavečera ukrást.
- To nepůjde. - Proč ne?
Na tom náramku nejsou nejcennější kameny, ale zapínání.
Navrhl ho hodinář Ludvíka XVI. Robert Robin.
Génius. Můj vzor.
Složitější zapínání nikdy nikdo nevyrobil.
Nevadí.
Budu mít přesnou kopii toho náramku.
Včetně zapínání.
Takže si to nacvičím.
- Fakt? - Jo.
- Ne. - Proč ne?
- To nezvládnu. - Jasně že jo.
No… ne.
Prosím, Bene.
Fakt mám pochybnosti, Assane.
Co jim podstrčit padělek?
To nemůžu riskovat.
Když to zvořu, zabijou ji.
Nemám na vybranou.
Kdyby to šlo jinak, udělám to.
Je to moje máma.
Tak dobře.
Fajn, pokusím se.
Díky.
Jsi můj hrdina.
Já vím.
Promiňte, jdu pozdě.
Já myslela, že nemůžete.
Nakonec mi to vyšlo.
Já musím za chvíli zase běžet.
Ale k věci.
Budete se teď často vídat s Raoulem.
Napadlo mě, že se vám možná svěří.
Poví vám něco, co mně ne.
Říkala jsem si, jestli byste se o to se mnou nepodělil.
Jak už jsem říkal.
Já nežaluju.
O žalování přece nejde.
Ne, jen chci, abyste mi řekl, co vám řekne.
No dobře.
Přesně tak funguje žalování.
Omlouvám se.
- Uvidím, co se dá dělat. - Díky.
Nevím proč, ale dobře se mi s vámi povídá.
Jde to samo. A cítím se hned líp.
Super.
Ale nevykládejte si to špatně, nebalím vás.
Ne, v pohodě. Nic se neděje.
Nechci být neomalená,
jenom jsem doufala, že bychom mohli být přátelé.
Jasně, přátelé, to beru.
Friend zone.
- Jo. - Prima.
U toho zůstaneme.
VYHLEDAT LÉKAŘE JMÉNO: VERNES
ŽÁDNÝ VÝSLEDEK
Nemůžu ho najít.
Určitě se to píše takhle?
- Zkuste to bez S. - Dobře.
Claire!
Už je ti líp?
Promiň, že tě s tím obtěžuju, ale neznáš dr. Verna?
Identifikoval Assanovo tělo. Musím dát záznamy policii.
Chtějí vědět o každém, kdo měl přístup do márnice.
A v databázi žádný Vernes není.
Lidi na záskok se tu dost střídají.
Systém mívá občas zpoždění.
- Dobrá, hledejte dál. A dejte vědět. - Dobře.
Tak jo. Musím běžet.
Můžu mít prosbu?
Když ho najdeš, pošleš mi to taky?
- Jasně. Pošlu. - Díky.
Dobrý den, dovolali jste se Fleur Bélangerové…
Měla ho na veřejnosti jenom jednou.
Na ten tyjátr okolo se ani neptej.
Dostat se na zámek taky nebude hračka.
Dvoumetrové zdi, prostorový alarm,
kamery uvnitř i v zahradě.
Jak to víš?
Už sis to tam očíhl, jasně.
Musel jsem. Jde o mámu.
Jedna cesta tu je.
Zámek Thoiry: 51 pokojů, tři přijímací sály,
zahrada o 450 hektarech, velikánský labyrint.
Ale hlavně tam pracuje spousta lidí.
Tak se dostaneme dovnitř.
- Dobrej. - Dobrej.
Zdravím.
- Vás posílá Mathieu? - Kdo?
Sám bych to nezvládl. To se nedá.
A cože tady děláte?
- Pracuju pro Mathieua. - Koho?
Mathieu Leblanc, zahradní architekt. Elegantní dlouhán.
Švihák, trochu snob.
- To mi něco říká. - To je on.
- Poslal mě přesadit živý plot. - A to proč?
- Už jste ho přesadili? - Ne.
To myslíte vážně?
Je tady hustá půda.
- Takže zadržuje hodně vody. - Jo.
A když zadržuje hodně vody,
kořeny uhnijou, chlapi!
Já ti to říkal.
- Nejste ve skupině na WhatsAppu? - Cože? Kde?
Vidím, že tady bude ještě legrace.
Na Zoom jste se asi taky nepřipojili.
- Kam že? - Na Zoom.
- Na co? - Na Zoom, chlapi.
Myslím to s váma dobře, vzbuďte se.
- O tom galavečeru víte? - Jo.
Jestli to do tý doby nestihneme,
skončíme na pracáku.
Nevím, jak vy, ale já si to nemůžu dovolit.
Takže budíček, chlapi. Nespíme.
Tak co bude?
- Co máme dělat? - Pojďte za mnou!
Tak šup, chlapi!
A kam jdeme?
Lidi na takových místech berou svou práci hrozně vážně.
Jsou to dříči. A mají plnou důvěru majitelů.
Starají se o jejich cennosti, a nic neukradnou.
A hosty přímo hýčkají.
- Dobrý den. Vítejte. - Musíme vybrat povolání.
Tak abychom se k nim dostali co nejblíž.
S dovolením vám vezmu kabát.
Abych na ně mohl sahat a nevzbudit podezření.
Pane.
Ukažte.
Šatnáře.
Bingo.
Prosím.
Takže přijde galavečer.
- My vystřídáme šatnáře. - Jasně.
A náramek je náš.
Slušný!
Ale se sponou od Robina to bude těžší.
Tak ukaž.
- Prosím. - Díky.
Dobře.
A je to v čudu.
- Jo. - Jo.
- Musím ještě potrénovat. - To asi jo.
Se soškou jsi zabodoval. Keller je u vytržení.
Patřím teď do rodiny.
Nenech se unést.
Moc se předkláníš. Váhu na zadní nohu.
Abych si udržel odstup. Já vím.
A nerozbili ti tu pěknou tvářičku.
Jo, jasně.
A co ty? Udržuješ si pořád odstup?
- Prosím? - Ptám se, jestli si udržuješ odstup.
Neruším vás?
- Keller ti poděkuje. - Není to tak, jak si myslíš.
Počkej!
Kašli na něj.
Jenom žárlí. Přejde ho to.
Pokračujem.
Dobrý den!
Chvilinku, vydržte.
- Haló? - Zdravím.
Tady Fleur Bélangerová. Volala jste mi?
Ano, díky, že voláte.
Zajímalo mě, proč máte pochybnosti o Assanově smrti.
Po telefonu se to těžko vysvětluje.
Co se sejít?
Nejlíp na rozhovor, kde povíte svou pravdu.
- Aby za vás nemluvili ostatní… - To ne.
O rozhovor nestojím.
Promyslím to a zavolám vám, platí?
Díky.
Jak se máte?
- Zas ta novinářka? - Jo.
Ale volala jsem jí já.
Vlastně ani…
nevím proč.
- Volala jste jí? - Jo.
- Dobře. - Co?
Nic.
Ale když nedokážete jít dál, není divu, že Raoul taky ne.
Jasně. Díky za radu, ale Raoul je můj syn.
- Jistě. - A vychovávám ho já.
- Jasně. Claire… - Tak vidíte. Nashle.
- Jdeme. - Zatím, trenére.
Ahoj, Raoule.
Raoule!
Co ten binec u tebe v pokoji?
Mám ho zazdít, nebo zavolat deratizátora?
Můžeš ho uklidit.
- Máš moje svolení. - Bezva.
FINGOVANÁ SMRT
KRÁDEŽ TĚLA
Vždyť je to habaďůra.
Neumřel.
- Proč to říkáš? - Mluvíme přece o tátovi.
O Lupinovi.
EDITH S LABUTÍ ŠÍJÍ
Edith s labutí šíjí?
DUTÁ JEHLA – TYGŘÍ ZUBY
NÁVRAT ARSÈNA LUPINA
OSM ÚDERŮ HODIN
SLEČINKA SE ZELENÝMA OČIMA
- Chtěls mě vidět? - Jo.
Říkala ti Manon o zápisným?
Teď je to 5 000.
Cože? Vždyť to byly tři.
To bejvávalo. Assane zvedl laťku. Je třeba držet krok.
Aha. Jasně.
Assane je borec, co?
Všichni ho žerou.
Zvlášť Manon.
Ti dva se k sobě dost mají.
To by udělal?
Jenom říkám, co vidím.
Pojď se mnou.
Ferdinande, natáhni tu ruku.
Mnohem lepší.
Pokračujte.
Hlavně se dobře kryjte.
Super.
- Trochu víc pohybu… - Hej!
Tak vy na sebe děláte cukrbliky?
Mně za zády?
Ale já Manon znám.
Nikdy by mě nezradila.
Tak proč ty svýho kámoše jo?
Na tomhle místě je nejdůležitější loajalita!
Máte mezi sebou problém? Vyřešíme ho.
Tak jak se patří.
Zítra večer se utkáte v ringu.
Boj skončí, až se budete respektovat.
Teď zmiz!
A to ještě není dodělaný.
Já vím.
Tentokrát jsem ho i promazal.
Mělo by to jít.
Taky že ho rozepnu.
Neboj se.
- Tak za pět minut? - Dobře.
- Děláš si srandu? - Trénuju.
Nenávidím tě.
- Zdravím. - Dobrý den.
Jsem servisní technik.
O víkendu proběhne instalace.
Instalace čeho?
Budeme měnit tamhletu mobilní anténu. Vidíte?
- Aha, dobře. - Jo.
Během výměny vám vypadne signál.
Máte i Wi-Fi?
- Jo. - Ta nepůjde.
V sobotu od šesti večer do půlnoci nepůjde nic.
Všechno najdete v brožuře.
Potřebuju od vás jenom podepsat,
že jsem tu byl a informoval vás.
- Jistě. - Omlouváme se za nepříjemnosti.
Nevadí, stejně budu v práci.
- V sobotu večer? To je řehole. - Jo.
Přesčas v sobotu večer, a bez příplatku. Děs.
Jsme na tom stejně. Taky budu makat.
- Tak se držte. - Díky.
- Na shledanou. - Nashle.
- Dobrý den. Chtěla bych průkazku. - Dobrý den. Jistě.
Díky.
Dobře.
- Další fanynka Lupina? - Ne.
- Proč? - Co to vyšlo, lidi se můžou zbláznit.
Všichni shánějí Lupina. Četla jste to?
- Ne. - Je to na hlavu.
Chcete to půjčit?
Ne, díky. Mě zajímá spíš…
no…
starověký Egypt.
- Aha. - Cheops, Gíza, Abú Simbel a tak.
Dobře.
Příjemnou četbu.
Díky.
PANÍ LUPINOVÁ?
Ani jsi mi nepochválil článek. Nelíbil se ti?
Líbil, ale snad mě nevyhmátnou. Člověk si to snadno spojí.
Neboj. Každopádně to máš u mě.
Co dneska zajít na večeři?
Jasně, proč ne?
Ještě zavolám. Jo.
Přeskočilo ti? „Zdroj blízký vyšetřování“?
Lidi si to spojí.
- Nevím, o čem mluvíš. Já to nebyl. - Nejsem blbá.
Víš, co tím riskuješ?
Pořád hledáme tu perlu. A ty maříš vyšetřování. Uvědomuješ si to?
Chceš tím oslnit svou holku?
Ty žárlíš?
Cože? Já? Blbost.
Neruším?
- Ne. - Ne.
KNIHY O LUPINOVI
EDITH S LABUTÍ ŠÍJÍ
- Super, mám ji. - Prima.
Jo, je to ono. Pecka.
- Moc se omlouvám! - To nic.
Nevím, co se stalo.
Strašíš uvnitř ve slunečních brejlích.
- To se stalo. - Jo, nejspíš.
Nezlobíte se, že ne? Jinak jste velká sympaťanda.
- Ty vlasy a tak. Boží. - Bože…
Tak se mějte. Nashle.
A je to.
- Hotovo. - Ukaž.
Paráda.
Nepozná rozdíl.
Jestli se ti je podaří vyměnit.
Tak to zkusíme.
Už se na to třesu.
Dobře.
Tak jo.
- Skoro. - Jo.
Ale to nebude stačit.
Bude muset. Teď zbytek plánu.
- Prošli jsme ho desetkrát! - Tak po jedenáctý.
Až budu mít náramek, poběžím k labyrintu.
Bezva. A až tam budeš?
- Děláš si srandu? - Tak šup.
- Doprava, doleva, doprava až do středu. - A ven?
Doleva, doprava, doprava, doprava, doprava, doleva, doprava, doprava…
Budeš čekat u východu a společně zmizíme.
Díky.
Vidíš? I on ví, že to vím.
Dorazí velká jména. Vše musí být tip ťop.
Jistě, madam.
Max Moller pronese řeč, takže musí sedět uprostřed.
- To zařídíme. - Fajn.
Jinak doufám, že vašemu personálu není co vytknout.
Dám za ně ruku do ohně.
To snad ne.
Do pytle.
NELZE SE PŘIPOJIT K SÍTI, ZKUSTE TO ZNOVU
V sobotu od šesti večer do půlnoci nepůjde nic.
Všechno najdete v brožuře.
- Dobrý večer. Ukažte. - Zdravím.
Madam, váš kabát.
Mohu, drahá?
- Jistě. - Díky.
A je to.
Díky.
Hezký večer.
Dámy a pánové,
díky, že jste přišli.
Dámy a pánové, díky, že jste tu.
Rád bych poděkoval i našim hostitelům za jedinečnou příležitost k setkání.
- Půjdu vše zkontrolovat. - K diskuzi.
- A k posílení vztahů… - Neboj.
Vezmeme jí ho, až bude odcházet.
Dobře.
Můžu vědět, kdo jste?
Já… dělám tu šatnáře, madam.
To vidím, ale na to se neptám.
Kde je Gérard?
- No… - Bohužel už se nevrátí.
- Ne. - Poprosil nás, ať za něj zaskočíme.
Cornélius. Těší mě.
Nebojte. S Alainem jsme pracovali v nejlepších šatnách v Paříži.
Gérard chtěl, abych vám předal jeho výpověď.
- Chudákovi došly síly. - Cítí se vyčerpaný.
- Sedřený z kůže. - Trochu silná slova, ne?
To říkal on, já bych si to nedovolil.
Potřebuju od vás jenom podepsat,
že jsem tu byl a informoval vás.
PŘEDMĚT: VÝPOVĚĎ
Jinak bych rád upozornil,
že ramínka jsou umělohmotná.
A ne dřevěná.
A také je tu trochu cítit plíseň, ne?
Ano. To je. Dost silně.
Ale nechci ty nedostatky hlásit odborům.
Nedělám to rád.
I když poslední dobou bohužel musím, protože lidé leccos zanedbávají.
Jistě.
Přijměte mou omluvu.
Dám to do pořádku.
A děkuju, že jste za Gérarda zaskočili tak narychlo.
Není zač. Pro nás je to maličkost.
- Svou práci milujeme. - Ano.
Zkuste to zařídit.
Hezký večer.
Děkuji.
Díky.
Moje žena, dámy a pánové.
Je mi fuk, cos řekl. Nechci se rvát s kamarádem.
Assane, Bruno. Do ringu.
- Já ano. - Jo? Bezva.
Tady jsou.
Prosím.
Výborně. Díky.
Šťastnou cestu.
- Počkám. - Jo.
Omlouvám se.
Jsem to ale nešika. Promiňte. A je to.
Drahá?
Co to děláte?
- Za ním! - Chyťte ho!
Kde se tu sakra vzali?
O TÝDEN DŘÍVE
Sanni, tyhle lidi nezastavíš.
Když to budeš zkoušet, ublíží mi o to víc.
Musíš udělat, co říkají.
To je jediná možnost.
Mám pro tebe úkol.
Tak mě dobře poslouchej.
Máš ukrást náramek Taře Xangové.
Ale tentokrát musí policie zloděje chytit.
Chtějí, aby mě zatkli?
Tak proč mě neudají?
Ten zloděj nebudeš ty, Sanni.
Tohle ti přišlo.
Tip na krádež, dojde k ní zítra večer.
- Diop? - Ne.
Benjamin Férel.
Zradit někoho
je jedna věc.
Ale zradit přítele,
někoho, kdo stál vždycky při tobě,
to je jiná.
Co to děláte?
Skoro.
To nebude stačit.
Tentokrát nejde jen o krádež náramku.
Chtějí otestovat tvoje hranice.
- Jdeme! - Pohyb!
Zjistit, na čem ti opravdu záleží.
- Všechno prohledejte! - Tamhle je!
Box!
Do toho.
- Boxuj! Dělej! - Pojď!
Do něj!
Tak bude to?
- Šup. - Do toho, Assane.
Prašť ho, Assane!
Doleva, doprava. Tak jo, honem.
Střed!
Tak jo, honem.
A je to.
Dobře.
Doleva.
- Doprava, doleva, doprava, doleva… - Dělejte!
- Dobře. - Doleva, doprava, doleva, doprava.
Budeš čekat u východu a společně zmizíme.
Díky.
Ta perla i ten obraz
jsou vedlejší.
Mým hlavním cílem…
Mým cílem je…
Ublížit ti.
Co nejvíc.
Doleva, doprava. Dobře.
Doprava!
Tudy.
Co jim podstrčit padělek?
To nemůžu riskovat.
Když to zvořu, zabijou ji.
Nemám na vybranou.
Kdyby to šlo jinak, udělám to.
Policie!
Ruce za hlavu!
Říkám, ruce za hlavu!
Kleknout!
Tvýmu kámošovi to jde líp.
Jdeme, pohyb.
Tak braň se! Uhoď ho!
Prašť ho, Assane!
No tak! Boxuj!
Máme vítěze.
Je to Assane!
RAOULŮV TRENÉR ALEX
- Haló? - Dobrý večer.
Jejda. Nezníte moc vesele.
To asi ne.
Co se děje?
Pravda je taková…
Jaká?
Lhal jsem ti, Claire.
- Už si tykáme? - Ne.
Ne. Chtěl jsem říct, že jsem vám lhal.
A v čem?
Jak jsem dělal, že vím, co je pro Raoula nejlepší.
Přitom nemám tušení, co to je být otcem.
Být matkou znamená spoustu starostí.
Frustraci.
A často i osamělost.
To trochu znám.
Už je to lepší?
Když slyším váš hlas, tak jo. Díky.
Nechám vás.
To nic. Čtu si.
Co čtete?
Stydím se vám to říct.
Sem s tím.
Lupina.
Uvidíme se zítra po tréninku?
Budu rád.
Tak zítra.
Zatím.
- Haló? - Claire? Tady Catherine.
Poslouchám.
Dívala jsem se všude a žádný dr. Vernes u nás nikdy nebyl.
Ani 3. prosince, ani jindy.
Dobře. Díky.
Není zač.
„Kolem Lupina nikdy nejsou mrtvoly.“
VOLNĚ INSPIROVÁNO POSTAVOU ARSÈNA LUPINA OD MAURICE LEBLANCA
Překlad titulků: Zdeněk Huml