‫איפה אמא שלי?‬
‫היא לא פה.‬
‫תתקשרי לבוס שלך.‬
‫עכשיו.‬
‫תניח את הנשק. אין לך מה לעשות.‬
‫אתה אמור לדעת את זה.‬
‫אני עם אסאן.‬
‫סאני, אין לך איך לעצור את האנשים האלה.‬
‫ככל שתנסה יותר, כך הם יפגעו בי יותר.‬
‫אתה חייב לעשות מה שהם אומרים.‬
‫זה כל מה שאתה יכול לעשות.‬
‫יש לי משימה בשבילך.‬ ‫תקשיב טוב למה שאני אומרת.‬
‫- לופן -‬
‫נו, מצאת אותם?‬
‫קדימה, דבר. הם אמרו לך משהו?‬
‫בוא, אני אסביר.‬
‫"הים האדום".‬
‫צמיד עם חמש אבני ספיר ששייך לטארה זאנג.‬
‫אשתו של מקס מולר, אייל הנדל"ן.‬
‫בדיוק. הם יגיעו בשבת ממינכן‬ ‫לערב גאלה בשאטו דה תוארי.‬
‫הם רוצים שנגנוב את הצמיד בזמן הגאלה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫-למה?‬
‫הצמיד הזה יקר בזכות הסוגר שלו,‬ ‫לא בזכות אבני הספיר.‬
‫הוא עוצב על ידי רובר רובן,‬ ‫השען של לואי ה-16.‬
‫גאון. הגיבור שלי.‬
‫זה הסוגר המורכב ביותר שיוצר אי פעם.‬
‫לא נורא.‬
‫כי יש לי העתק מדויק של הצמיד.‬
‫כולל הסוגר שלו.‬
‫אני אוכל להתאמן.‬
‫יש לך דבר כזה?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, לא, לא.‬ ‫-למה לא?‬
‫אני לא מספיק טוב.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫כן… לא.‬
‫בבקשה, בן.‬
‫אסאן, אני לא בטוח. באמת.‬
‫נעשה טריק, ניתן להם צמיד מזויף.‬
‫אני לא יכול להסתכן ככה.‬
‫אם לא אצליח, הם יהרגו אותה.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫אם הייתה דרך אחרת, הייתי בוחר בה.‬
‫זאת אמא שלי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, אני אנסה.‬
‫תודה.‬
‫אתה הגיבור שלי.‬
‫אני יודע.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫חשבתי שאתה עסוק.‬ ‫-בסוף פיניתי קצת זמן.‬
‫אני צריכה לחזור לעבודה בעוד חמש דקות.‬
‫טוב…‬
‫אתה רואה את ראול הרבה בזמן האחרון.‬
‫חשבתי שאולי הוא מספר לך דברים.‬
‫דברים שהוא לא מספר לי.‬
‫חשבתי שאולי תסכים לשתף אותי.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫אני לא מלשן.‬ ‫-זאת לא בדיוק הלשנה.‬
‫אני רק מבקשת שתספר לי מה שהוא מספר לך.‬
‫כן, טוב.‬
‫זאת בדיוק הלשנה.‬
‫סליחה.‬
‫נראה מה אני יכול לעשות.‬
‫תודה.‬
‫אני לא יודעת למה, אבל…‬
‫נחמד לדבר איתך. זה קל.‬
‫זה עושה לי טוב.‬
‫מגניב.‬
‫אל תבין לא נכון, אני ממש לא מתחילה איתך.‬
‫לא, זה בסדר. הכול טוב.‬
‫אני לא רוצה להיות גסה,‬
‫אבל חשבתי שנוכל להיות חברים.‬
‫כן, חברים זה מצוין.‬
‫נהיה ידידים.‬
‫בדיוק.‬ ‫-בסדר.‬
‫נסתפק בזה.‬
‫- שם הרופא: ורן -‬
‫- אין תוצאות -‬
‫אני לא מוצאת אותו.‬
‫אתה בטוח שככה כותבים את זה?‬
‫תנסי עם שני ו'.‬ ‫-בסדר.‬
‫קלייר!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה על ההטרדה, אבל…‬
‫את מכירה את ד"ר ורן,‬ ‫שזיהה את הגופה של אסאן?‬
‫אני צריך להעביר את התיק למשטרה.‬
‫הם רוצים את הפרטים‬ ‫של כל מי שהיה בחדר המתים באותו לילה.‬
‫ואין אף "ורן" במאגר.‬
‫ממלאי מקום באים והולכים.‬
‫לפעמים לוקח זמן עד שהמידע נקלט במערכת.‬
‫בסדר. טוב, תמשיכי לחפש.‬
‫תעדכני אותי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני צריך ללכת.‬
‫סליחה?‬
‫אם תמצאי את הפרטים, תוכלי לשלוח גם אליי?‬
‫כן, אין בעיה.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום, הגעתם לתא הקולי של פלר בלנז'ה…‬
‫היא ענדה את הצמיד בפומבי רק פעם אחת.‬
‫ושלא נתחיל לדבר על האבטחה שלה.‬
‫גם להיכנס לטירה לא יהיה קל.‬
‫חומות בגובה שני מטר, אזעקת נפח,‬
‫מצלמות בין המבנים ובחצר.‬
‫איך אתה יודע את כל זה?‬
‫כבר היית שם. ברור.‬
‫זאת אמא שלי. נעשה מה שצריך.‬
‫אבל יש דרך.‬
‫שאטו דה תוארי. 51 חדרים,‬ ‫שלושה אולמות נשפים,‬
‫4,500 דונם של גנים ומבוך ענקי.‬
‫אבל הכי חשוב, עובדים שם המון אנשים.‬
‫ככה ניכנס פנימה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫מתייה שלח אתכם, נכון?‬ ‫-מי?‬
‫לא הצלחתי להסתדר לבד. זה לא אפשרי.‬
‫אפשר לשאול מה אתה עושה?‬
‫אני עובד אצל מתייה.‬ ‫-מתייה?‬
‫מתייה לבלאן, מעצב הנוף.‬
‫גבוה, אלגנטי.‬
‫אופנתי. קצת סנוב.‬
‫כן, זה נשמע מוכר.‬ ‫-בדיוק, זה הוא!‬
‫הוא שלח אותי לשתול מחדש את השיחים.‬ ‫-למה?‬
‫אז כבר עשיתם את זה?‬ ‫-לא.‬
‫אתם רציניים?‬
‫האדמה פה דחוסה.‬
‫כשהאדמה דחוסה, הניקוז גרוע.‬ ‫-כן.‬
‫וניקוז גרוע אומר ש…‬
‫השורשים נרקבים, חבר'ה.‬
‫אמרתי לך.‬
‫אתם לא בקבוצת הווטסאפ?‬ ‫-מה?‬
‫איך? מה?‬
‫טוב, אני רואה שהלכתם לאיבוד.‬
‫תכף תגידו לי שלא השתתפתם בזום.‬
‫במה?‬ ‫-בזום.‬
‫מה?‬ ‫-זום, חבר'ה.‬
‫אני מנסה לעזור לכם. אתם צריכים להתעורר.‬
‫אתם יודעים שיש ערב גאלה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אם לא נהיה מוכנים לגאלה,‬ ‫לא תהיה יותר עבודה לאף אחד.‬
‫אני לא יכול שזה יקרה.‬ ‫לא יודע מה איתכם, אבל לי קשה בחיים.‬
‫אז תתעוררו, באמת. מה צריך לעשות?‬
‫איך אפשר לעזור?‬ ‫-קדימה, בואו איתי.‬
‫באמת, חבר'ה!‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫אנשים שעובדים במקומות כאלה‬ ‫לוקחים את העבודה שלהם ברצינות.‬
‫הם עובדים קשה, והבעלים בוטחים בהם לגמרי.‬
‫הם מטפלים בחפצי הערך שלהם,‬ ‫ולא גונבים מהם אף פעם.‬
‫הם תמיד מפנקים את הלקוחות.‬
‫שלום, אדוני.‬
‫צריך למצוא את העובדים הנכונים,‬
‫למצוא מישהו שיקרב אותנו‬ ‫ללקוחות כמה שרק אפשר.‬
‫תרשי לי לקחת את המעיל, בבקשה.‬
‫מישהו שיכול לגעת בהם בלי לעורר שום חשד.‬
‫אדוני.‬
‫אחראי המלתחה.‬
‫בדיוק.‬
‫בבקשה.‬
‫ואז, בערב הגאלה,‬
‫אנחנו נחליף את אחראי המלתחה.‬
‫כן.‬
‫והצמיד יהיה שלנו.‬
‫לא רע!‬
‫זה לא יהיה כל כך קל עם הסוגר של רובן.‬
‫בסדר. תראה לי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫קדימה.‬
‫נכשלנו.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריך להתאמן עוד קצת.‬ ‫-כן, נראה לי.‬
‫שיחקת אותה עם הפסל. קלר ממש שמח.‬
‫עכשיו אני מהמשפחה.‬
‫אל תיסחף.‬
‫תשאיר יותר משקל על הרגל האחורית.‬
‫כדי לשמור על מרחק. אני יודע.‬
‫כדי שלא יפרקו את הפרצוף היפה שלך.‬
‫כן, בטח.‬
‫ומה איתך? את תמיד שומרת מרחק?‬
‫סליחה?‬ ‫-שאלתי אם את תמיד שומרת מרחק.‬
‫אני מפריע לכם?‬
‫קלר ימות על זה.‬ ‫-ברונו, זה לא מה שאתה חושב.‬
‫חכה!‬
‫עזוב את זה.‬
‫הוא סתם מקנא. יעבור לו.‬
‫בוא נמשיך.‬
‫שלום. אה…‬
‫רגע. סליחה.‬
‫הלו?‬ ‫-הלו, כן.‬
‫פלר בלנז'ה מ"ל'אובז'קטור". התקשרת?‬
‫כן, תודה שחזרת אליי.‬
‫רציתי לשאול למה את חוקרת את המוות של אסאן.‬
‫קצת קשה להסביר בטלפון.‬
‫אולי ניפגש?‬
‫ראיון שתספרי בו את האמת שלך‬ ‫יהיה עוד יותר טוב,‬
‫במקום לתת לאחרים לדבר בשמך.‬ ‫-לא, לא.‬
‫בלי ראיונות.‬
‫אני אחשוב על זה ואחזור אלייך. בסדר?‬
‫תודה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זאת שוב העיתונאית ההיא?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני התקשרתי אליה.‬
‫בשביל…‬
‫בשביל כלום.‬
‫את התקשרת אליה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫פשוט, אם את לא מצליחה‬ ‫להמשיך הלאה, אין פלא שגם ראול לא מצליח.‬
‫כן, תודה על העצה, אבל ראול הוא הבן שלי.‬
‫כן, ודאי.‬ ‫-ואני אחראית על החינוך שלו.‬
‫ודאי. קלייר, אני…‬ ‫-אז אנחנו מסכימים. להתראות.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬ ‫-ביי, המאמן.‬
‫ביי, ראול.‬
‫ראול!‬
‫מה קורה עם החדר שלך?‬
‫צריך להרוס אותו או לקרוא למדביר?‬
‫את יכולה לסדר אם בא לך.‬
‫אני מרשה לך.‬ ‫-יפה מצדך.‬
‫- מוות מבוים -‬
‫- גופה גנובה -‬
‫שנינו יודעים שזה לא אמיתי.‬
‫הוא לא מת.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬ ‫-כי אנחנו מדברים על אבא.‬
‫על לופן.‬
‫- צוואר הברבור של אדית -‬
‫"צוואר הבקבוק של אדית"?‬
‫- המחט החלולה‬ ‫שיני הטיגריס -‬
‫- שובו של ארסן לופן -‬
‫- שמונה פעימות שעון הקיר‬ ‫הצעירה בעלת העיניים הירוקות -‬
‫- צוואר הברבור של אדית -‬
‫רצית לדבר איתי?‬ ‫-כן.‬
‫מנון אמרה לך על דמי הכניסה?‬
‫מעכשיו זה 5,000.‬
‫רגע, קודם זה היה 3,000.‬
‫כן, קודם.‬
‫אסאן הציב רף חדש. תעמוד בקצב.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אסאן טוב בזה, לא?‬
‫כולם מתים עליו.‬
‫במיוחד מנון.‬
‫נראה לי שהם אחד בקטע של השני.‬
‫אסאן יעשה דבר כזה?‬
‫אני רק אומר לך מה ראיתי.‬
‫בוא איתי.‬
‫פרדינן, תיישר את היד, בבקשה.‬
‫בדיוק. יותר טוב.‬
‫תמשיכו.‬
‫תשאיר את הידיים למעלה. זה חשוב.‬
‫בדיוק.‬
‫תזוז קצת. תעביר…‬ ‫-היי!‬
‫שמעתי שאסאן מפלרטט עם הבחורה שלי.‬
‫מאחורי הגב שלי?‬
‫אבל אני מכיר את מנון.‬
‫היא לא תעשה את זה. היא לא תבגוד בי.‬
‫השאלה היא למה אתה בגדת בחבר שלך.‬
‫אצלנו, רק הנאמנות חשובה!‬
‫אם יש לכם בעיה ביניכם, תפתרו אותה.‬
‫כמו שצריך.‬
‫מחר בערב אני רוצה את שניכם בזירה.‬
‫הקרב ייגמר כששניכם תכבדו אחד את השני.‬
‫קדימה, עוף מפה!‬
‫זאת אפילו לא הגרסה הסופית.‬
‫אני יודע.‬
‫שימנתי אותו מאוד.‬
‫אתה אמור להסתדר.‬
‫כן, אני אסתדר.‬
‫אל תדאג.‬
‫נתראה בעוד חמש דקות?‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-מה? אני מתאמן.‬
‫אני שונא אותך.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, אדוני.‬
‫אני הטכנאי מחברת הסלולר.‬
‫באתי להגיד שהכול מוכן להתקנה בסוף השבוע.‬
‫איזו התקנה?‬
‫נחליף את הממסר הסלולרי הזה. אתה רואה אותו?‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אנחנו נחליף אותו, אז הרשת שלך תתנתק.‬
‫יש לך גם רשת וי-פי?‬ ‫-כן.‬
‫גם היא תתנתק.‬
‫תהיה מנותק בשבת משש עד חצות.‬
‫הכול מוסבר בחוברת.‬
‫אני צריך רק חתימונת,‬
‫כדי להוכיח שעברתי פה והודעתי לך.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-סליחה על אי הנוחות, כמובן.‬
‫לא תפריעו לי. אני אהיה בעבודה.‬
‫בשבת בערב? קשוח.‬ ‫-כן.‬
‫שעות נוספות ללא תשלום, בשבת בערב… מבאס.‬
‫אני באותה סירה. גם אני אהיה בעבודה.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫להתראות, אדוני.‬ ‫-להתראות, אדוני.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני רוצה להירשם לספרייה, בבקשה.‬ ‫-ודאי.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫מעריצה של לופן?‬
‫לא.‬
‫למה?‬ ‫-מאז שזה התפרסם, היה פה טירוף.‬
‫כולם באים בשביל זה. קראת את הכתבה?‬
‫לא.‬ ‫-זה טירוף.‬
‫אני יכול לתת לך, אם את רוצה.‬
‫לא, תודה, אני מתעניינת יותר…‬
‫ב…‬
‫מצריים העתיקה.‬
‫אהה.‬ ‫-ח'ופו, גיזה, אבו סימבל, כל זה.‬
‫בסדר.‬
‫קריאה נעימה.‬
‫תודה.‬
‫- גברת לופן? -‬
‫- ל'אובז'קטור -‬
‫לא התקשרת לדבר איתי על הכתבה. לא אהבת?‬
‫אהבתי, אבל אני מקווה שלא יתפסו אותי.‬
‫לא יהיה קשה לעשות את החיבור.‬ ‫-אל תדאג. אני חייבת לך טובה.‬
‫אתה פנוי לארוחה הערב?‬
‫כן, למה לא?‬
‫אני אחזור אלייך. כן.‬
‫השתגעת לגמרי? "מקור מקורב לחקירה"?‬
‫אנשים יעשו את החיבור.‬ ‫-זה לא קשור אליי.‬
‫אני לא מטומטמת.‬ ‫אתה יודע מה יקרה אם זה יתגלה?‬
‫אנחנו נפסיק לחפש את הפנינה.‬ ‫זה שיבוש הליכי חקירה.‬
‫אתה מבין את זה?‬
‫והכול בשביל להרשים את החברה שלך?‬
‫את מקנאת?‬
‫מקנאת? מה שתגיד.‬
‫אני מפריעה?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫- אגף לופן -‬
‫- צוואר הברבור של אדית -‬
‫מגניב, מצאתי.‬ ‫-מגניב.‬
‫כן, זה הספר. אדיר.‬
‫- צוואר הברבור של אדית -‬
‫אני ממש מצטערת! באמת!‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני לא יודעת מה קרה לי. לא יודעת.‬
‫טוב, את הולכת עם משקפי שמש בפנים, מטומטמת.‬
‫זה מה שקרה.‬ ‫-כן, זה בטח מה שקרה.‬
‫אל תכעסי, בסדר?‬ ‫בכל אופן, את נראית ממש נחמדה.‬
‫השיער, הכול. אהבתי.‬
‫ביי. יום טוב. להתראות.‬
‫בבקשה.‬
‫סיימתי.‬
‫אפשר לראות?‬
‫גאוני.‬
‫היא לא תוכל לדעת.‬ ‫-אם תצליח להחליף אותו עם המקורי.‬
‫קדימה, בוא.‬
‫אני חם.‬
‫בסדר.‬
‫הנה.‬
‫כמעט.‬
‫אבל זה לא מספיק טוב.‬
‫נסתפק בזה. קדימה, שאר התוכנית.‬
‫עברנו עליה עשר פעמים.‬ ‫-אז נעבור עליה 11 פעמים.‬
‫כשהצמיד יהיה אצלי,‬ ‫אני אצא, ואלך לעבר המבוך.‬
‫יופי. כשתגיע?‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-לא, תמשיך.‬
‫ימינה, שמאלה, ימינה, עד למרכז.‬ ‫-בסדר. וכדי לצאת?‬
‫שמאל, ימין, ימין, ימין, ימין,‬ ‫שמאל, ימין, ימין, שמאל, ימין,‬
‫שמאל, שמאל, ימין, שמאל, ימין.‬
‫אתה תחכה לי ביציאה, ונברח ביחד.‬
‫תודה.‬
‫ראית? אפילו הוא יודע שאני יודע.‬
‫יהיו פה איילי תעשייה. אני רוצה אותך בשיאך.‬
‫ודאי, גברתי.‬
‫מקס מולר יישא נאום,‬ ‫אז הוא צריך לשבת באמצע החדר.‬
‫בסדר גמור, נדאג לזה.‬ ‫-יופי.‬
‫ובנוסף, אני מאמינה…‬
‫שהעובדים שלך נקיים מרבב.‬
‫אני סומכת עליהם כמו על עצמי.‬
‫אוי, לא.‬
‫איזה חרא.‬
‫- לא ניתן להתחבר לרשת‬ ‫נא לנסות שוב במועד מאוחר יותר -‬
‫תהיה מנותק בשבת משש עד חצות.‬
‫הכול מוסבר בחוברת.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫בבקשה.‬
‫גברתי, המעיל שלך.‬
‫יקירתי, אפשר?‬
‫בשמחה.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫ערב טוב.‬
‫גבירותיי ורבותיי.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫גבירותיי ורבותיי, תודה שבאתם הערב.‬
‫אני רוצה להודות למארחים שלנו‬ ‫על ההזדמנות הייחודית‬
‫להיפגש, להחליף רעיונות ולגבש…‬
‫אל תדאג.‬
‫ניקח את הצמיד כשהם ילכו.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר לשאול מי אתם?‬
‫אני עובד במלתחה, גברתי.‬
‫אני רואה, אבל זה לא מה ששאלתי.‬
‫איפה ז'ראר?‬
‫מה הוא…?‬ ‫-למרבה הצער, הוא לא יבוא יותר.‬
‫לא.‬
‫הוא ביקש שנחליף אותו.‬
‫קורנליוס. נעים מאוד.‬
‫אל תדאגי, אלן ואני עבדנו‬ ‫במלתחות המשובחות ביותר בפריז.‬
‫ז'ראר ביקש ממני‬ ‫למסור לך אישית את מכתב ההתפטרות שלו.‬
‫המסכן הגיע לקצה.‬ ‫-כן, הוא היה מותש.‬
‫מנוצל, אפילו.‬ ‫-מנוצל? זה לא מוגזם?‬
‫אלה מילים שלו, גברתי,‬ ‫לא שלי. אני לא הייתי מעז.‬
‫אני צריך רק חתימונת,‬
‫כדי להוכיח שעברתי פה והודעתי לך.‬
‫- מכתב התפטרות -‬
‫דרך אגב, גברתי, רציתי לציין‬
‫שהקולבים עשויים מפלסטיק,‬
‫ולא מעץ.‬
‫זיהיתי גם ריח קלוש של עובש, לא?‬
‫כן, כן. בולט מאוד.‬
‫לא הייתי רוצה לדווח‬ ‫על התקלות המצערות האלה לאיגוד שלנו.‬
‫אני שונא לעשות את זה,‬
‫אבל למרבה הצער, בימינו,‬
‫אני עושה זאת הרבה, כי אנשים מתרשלים.‬
‫ודאי.‬
‫אנא קבלו את התנצלותי.‬
‫אני אטפל בכל הדרוש טיפול.‬
‫ותודה שבאתם להחליף את ז'ראר‬ ‫בהתראה קצרה כל כך.‬
‫בשמחה. אין בעד מה.‬
‫אנחנו אוהבים את המקצוע.‬ ‫-בהחלט.‬
‫טפלי בזה, בבקשה.‬
‫ערב טוב.‬
‫תודה.‬
‫אשתי, גבירותיי ורבותיי.‬
‫לא אכפת לי מה אמרת.‬
‫אני לא רוצה להילחם בחבר.‬
‫אסאן, ברונו, תיכנסו לזירה.‬
‫את בסדר? יופי.‬
‫אהה, הנה.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה. מצוין.‬
‫דרך צלחה.‬
‫טארה?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה.‬
‫אני ממש מגושם, סליחה. הנה.‬
‫יקירתי?‬
‫מה קורה פה?‬
‫רוצו!‬ ‫-תעצרו אותו!‬
‫מה זה הבלגן הזה?‬
‫- שבוע קודם לכן -‬
‫סאני, אין לך איך לעצור את האנשים האלה.‬
‫ככל שתנסה יותר, כך הם יפגעו בי יותר.‬
‫אתה חייב לעשות מה שהם אומרים.‬
‫זה כל מה שאתה יכול לעשות.‬
‫יש לי משימה בשבילך.‬ ‫תקשיב טוב למה שאני אומרת.‬
‫אתה צריך לגנוב את הצמיד של טארה זאנג.‬
‫אבל הפעם, הם רוצים שהמשטרה תתפוס את הגנב.‬
‫אם הם רוצים שאיעצר,‬
‫למה הם לא מלשינים עליי?‬
‫אתה לא תהיה הגנב, סאני.‬
‫הגיע משהו בשבילך.‬
‫טיפ על שוד שיקרה מחר בערב.‬
‫זה דיופ?‬ ‫-לא.‬
‫בנז'מן פרל.‬
‫לבגוד במישהו…‬
‫זה דבר אחד.‬
‫אבל לבגוד בחבר,‬
‫במישהו שתמיד היה שם בשבילך,‬
‫זה משהו אחר.‬
‫מה קורה פה?‬
‫כמעט.‬
‫אבל זה לא מספיק טוב.‬
‫הפעם,‬
‫המטרה היא לא רק לגנוב צמיד.‬
‫המטרה היא לבדוק את הגבולות שלך.‬
‫קדימה! מהר, מהר!‬
‫המטרה היא לגלות מה באמת חשוב לך.‬
‫מהר! תחפשו בכל מקום!‬ ‫-הוא שם!‬
‫תילחמו!‬
‫קדימה.‬
‫תילחם איתו! קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, תתאגרף.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, אסאן.‬
‫תן לו אגרוף, אסאן! קדימה!‬
‫שמאלה. ימינה. קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫המרכז!‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫יופי, זה בסדר.‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫שמאל.‬
‫ימין, שמאלה, ימין, שמאל.‬
‫מהר!‬
‫שמאל, ימין, שמאל, שמאל, ימין, שמאל, ימין.‬
‫אתה תחכה לי ביציאה, ונברח ביחד.‬
‫תודה.‬
‫הפנינה והציור‬
‫לא חשובים.‬
‫המטרה האמיתית שלי…‬
‫היא לפגוע בך.‬
‫לפגוע בך מאוד.‬
‫שמאל. ימין. בסדר.‬
‫ימינה!‬
‫בוא.‬
‫נעשה טריק, ניתן להם צמיד מזויף.‬
‫אני לא יכול להסתכן ככה.‬ ‫אם לא אצליח, הם יהרגו אותה.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫אם הייתה דרך אחרת, הייתי בוחר בה.‬
‫משטרה!‬
‫ידיים על הראש!‬
‫ידיים על הראש, אמרתי לך!‬
‫על הברכיים.‬
‫כנראה שאתה לא טוב כמו החבר שלך.‬
‫קדימה, לך.‬
‫קדימה, תגן על עצמך! תן לו אגרוף!‬
‫קדימה, אסאן, תן לו אגרוף!‬
‫קדימה! תרים את הידיים!‬
‫המנצח!‬
‫אסאן!‬
‫- אלכס המאמן של ראול -‬
‫הלו?‬
‫ערב טוב.‬
‫אוי, אתה לא נשמע טוב.‬
‫לא ממש, לא.‬
‫מה קורה?‬
‫האמת היא ש…‬
‫היא ש…?‬
‫ששיקרתי לך, קלייר.‬
‫אהה… אנחנו נפתחים פתאום?‬
‫לא. לא, לא.‬
‫לא, התכוונתי… האמת היא ששיקרתי לך.‬
‫בקשר למה שיקרת לי?‬
‫באותו יום, העמדתי פנים‬ ‫שאני יודע מה הכי טוב בשביל ראול,‬
‫כשלמען האמת אין לי מושג מה זה להיות אבא.‬
‫להיות אמא זה הרבה דאגות.‬
‫תסכול.‬
‫ולא פעם, גם בדידות.‬
‫אז יש לי מושג, כנראה.‬
‫אתה מרגיש יותר טוב?‬
‫אחרי ששמעתי אותך, כן.‬
‫תודה.‬
‫אני אתן לך לנוח.‬
‫זה בסדר, רק קראתי.‬
‫מה את קוראת?‬
‫אני כמעט מתביישת לספר לך.‬
‫תגידי לי.‬
‫ספר של לופן.‬
‫נתראה מחר, אחרי האימון?‬
‫בשמחה.‬
‫להתראות מחר.‬
‫הלו?‬ ‫-קלייר? זאת קתרין.‬
‫כן.‬
‫רציתי רק להגיד לך שחיפשתי בכל מקום,‬
‫ולא היה בבית החולים אף ד"ר ורן,‬
‫לא בליל ה-3 בדצמבר ולא בכלל.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אמרתי לכם, אצל לופן אין מוות.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬