Nogen stak dig, Férel.
Din medskyldige?
For tiende gang har jeg ingen…
Medskyldig. Det ved jeg.
Den har jeg hørt før.
-Hvad med den farvede fyr i garderoben? -Aldrig set ham før.
Tror du, han redder dig? Diop er egoist. Tænker kun på sig selv.
Se, hvad han gjorde mod sin familie. Hvad med dig? Férel.
Vi har et team, der ransager din butik lige nu.
Vi finder noget.
Vi fik et tip om, at du ville stjæle armbåndet.
Diop forrådte dig.
Jeg er din eneste udvej.
Sig, han er i live, og hvor han er.
-Så er du fri. -Lover du det?
Ja, det lover jeg.
Okay.
Jeg siger, hvor han er.
Jeg lytter.
Avenue Feuillant.
- Avenue Feuillant… - Nummer 51.
Nummer 51.
Père Lachaise-kirkegården.
Til afhøringen foreslår jeg, at du tager en skovl med.
Ferdinand, kom her!
Jeg kommer tilbage.
-Ja? -Vi må fremskynde det.
Vi sælger maleriet. Vi har brug for en hæler.
-En, der kan sprede ordet på markedet. -Hvad er maleriet værd?
-Omkring 20 millioner. -Så lad os bede om 50 millioner.
Bagefter dræber vi Mariama.
Så stikker vi af.
Diop skal betale for det, han har gjort.
Sanni?
Er det dig, Sanni?
Hør, jeg har ikke meget tid.
De vil sælge maleriet og så dræbe mig.
Skynd dig, Assane!
Vi har ikke fundet noget. Har du?
Nej, intet.
-Sagde han noget? -Intet.
Hvorfor beskytter han mon stadig Diop?
Guédira, glem Diop.
Férel stjal armbåndet.
Han har måske endda perlen.
Nej. Férel er ikke hjernen.
Hvis han er klog, er hjernen langt væk.
Guédira, jeg taler til dig.
Hej, Ganimard.
Hallo?
Jeg har et problem. En ny fjende.
Du må hjælpe mig. Jeg har brug for dig.
Det røde silketørklæde, den eneste gang, Lupin og Ganimard samarbejdede.
-For at samarbejde må du stole på mig. -Aldrig.
Tillykke.
Godt gået. Jeg vil vide alt.
Hvordan forlod du kisten?
Hvordan kom du i den? Jeg så intet ved lighuset.
-En tryllekunstner afslører intet. -Virkelig?
Havde kisten et falsk panel?
Godt klaret.
Det var let.
Vil du hjælpe mig med at fange ham?
Dine problemer rager mig.
Jeg er interesseret i dig.
Nu hvor jeg har dig, holder jeg dig i kort snor.
Det bestemmer jeg.
Hjælp mig først.
Så melder jeg mig selv.
Det røde silketørklæde ender med, at Lupin narrer Ganimard.
-Jeg ved, du gør det samme. -Nej.
Hør min plan først.
Det er mig. Vi blev afbrudt. Åbn.
Nej. Du må ikke komme ind.
Hvad mener du? Åbn døren.
Jeg er ikke alene. Min kæreste er her.
Hvadbehager?
-Er du sammen med hende på kontoret? -Ja.
-Hvad laver I? -Intet. Kom tilbage senere.
Okay. Hyg jer.
-Ring, når du vil arbejde. -Okay.
Farvel, Sophie.
Farvel, ciao.
-Ring til mig. -Ja.
-Hvad laver du? -Returnerer dem.
Tror du, det er en spøg?
-Aftale? -Nej, ingen aftale.
Anholder du dem, får du et Manet-maleri,
perlen og Tara Xangs armbånd.
-Jeg er ikke interesseret. -Tænk over det.
De har min mor. De truer med at dræbe hende.
-Ved du, hvem fyren er? -Ingen anelse.
Jamen, så… Okay.
Okay. Men jeg vil have garantier.
Jeg skriver en tilståelse.
Glem forsvindingsblækket. På min telefon.
-Klar? -Begynd.
I dag er den 28. december 2021.
Jeg hedder Assane Diop, og jeg fingerede min død.
Som betjent Guédira så genialt regnede ud.
Jeg undskylder til dem, jeg har såret.
Dem, jeg elsker.
Mine venner.
Min familie.
Jeg er nu klar til at overgive mig til politiet og acceptere konsekvenserne
af mine handlinger.
-Hvordan var det? -Storartet.
Jeg tjekker stadig. Jeg kender dig.
Det er godt.
Fortæl mig om din plan.
Ja, det er meget bedre.
-Hvad er der galt? -Det er Assane.
-Vi ses i morgen. -Vi ses.
-Hvad er der sket? Hvem har gjort det? -Det er ingenting.
Jeg slog min modstander ud.
Sloges du hos Keller?
-Jeg sloges ikke, jeg vandt. -Nå, du vandt.
Nu mangler jeg et sted at bo.
-Bare en nat eller to. -Hvad med hos Bruno og Anna?
Bruno var min modstander.
Men jeg har kun én seng.
Så…
Vi må sove sammen.
Okay.
Er det okay?
Fint med mig.
-Fint med dig? -Ja.
Okay.
-Mener du det? -Hvad?
Troede du, vi skulle sove i samme seng?
-Du sagde lige, du kun havde én. -Og hvad så?
Undskyld.
Nå?
Jeg hjælper dig, hvis du lader mig.
Okay?
ASSANE DIOP, SIDSTE KAPITEL
-Hvad laver du? -Ikke noget.
-Du er også i tvivl. -Nej, slet ikke.
Jeg kender dig. Du laver altid det ansigt, når du lyver.
Mig? Jeg lyver aldrig.
Det ansigt lige der.
Okay, en lille tvivl.
-Jeg vidste det. -Jeg sagde lille.
-Men et par ting giver ikke mening. -Mange ting.
-Vi skal nok finde ham. -Ja, skat.
Du har gjort nok. Det er min tur nu.
Først, Arnold de Garmeaux.
Hvem er han? Hvordan fik han den information?
-Nogen må have tippet ham. -Det tænkte jeg også.
-Hej. -Hej.
Det er min kollega Victor.
Har du hørt, at du ligner ham tyven?
Ja, hele tiden.
Som betjent er det pinligt.
-Hvordan er kærlighedslivet? -Stille og roligt lige nu.
-Så du har en kæreste. -En kæreste?
Hvorfor siger du det? Jeg har ingen kæreste.
Og din kollega?
-Min kollega? -Ja.
Hvem? Sofia? Hvad med hende?
Hvad?
Glem det. Sofia er en ven.
-Virkelig. -Du kan lide hende.
Jeg mener…
Alle kan lide Sofia. Ikke?
Hun er smuk, klog, veluddannet, hensynsfuld…
Det er sandt.
Men jeg blander ikke arbejde og privatliv. Det er umuligt med en kollega.
Jeg mener… Det er kompliceret. Ikke let.
-Du kan lide hende. -Jeg kan lide hende.
Claire, kan jeg hjælpe dig?
Nej. Jeg har en aftale med Arnold de Garmeaux.
KRITIKEREN
-Værsgo. -Tak.
Dagen efter Assanes død offentliggjorde du et foto af hans lig.
Ja, det gjorde jeg.
Det er altid svært at offentliggøre sådanne fotos.
Hvordan du fik oplysningerne så hurtigt?
Beklager, personen kontaktede mig via e-mail.
-Jeg kender ikke hans navn. -Har du mødt ham?
Ja. Ved lighuset.
Kan nogen her tegne?
Hans øjne var ikke ret mørke. De havde lys farve.
Men det er hans ansigtsform.
Tak.
Hvad? Hov! Hvor skal du hen?
Jeg har et par spørgsmål.
Hav en god dag.
Undskyld.
ÆNDRER STEMME
-Hallo? -Ja, Claire?
Jeg skal i fængsel.
Hvadbehager?
Jeg må besøge en af Assanes venner, der er anholdt.
Men jeg tør ikke.
Vil du gå med mig?
Her er suppen.
Det er lidt underligt, men jeg føler,
at du er den eneste, jeg kan spørge.
-Jeg beder dig. -Nej.
Det kan jeg ikke.
Beklager.
Det er upassende.
Jeg forstår.
-Må jeg ringe senere? -Ja.
-Farvel. -Farvel.
Hvad sker der?
-Ikke noget. -Nå?
Bare rolig.
Vi fanger dem og redder din mor.
Og jeg ryger i fængsel.
Det er aftalen.
For at sælge maleriet har de brug for en mellemmand.
-En gallerist kendt på det sorte marked. -Netop.
Jeg kender en.
Han virker professionel, men er en af Paris' største svindlere.
-Taler du om Frédéric Lassaire? -Præcis. Kender du ham?
Alle kender ham. Men han er i fængsel.
Ikke det seneste år. Han blev prøveløsladt og åbnede et galleri.
Lige der.
Vil de kontakte ham angående Manet-maleriet?
Stjålne malerier er hans speciale. Lad os undersøge det.
-Hallo? -Hej. Youssef?
Fleur. Hvordan går det?
Fint. Noget nyt i Diop-sagen?
Nej. Hvorfor?
Hans kone kom forbi for at tale med en af mine kolleger.
Det er min sag. Okay?
Du giver mig al information.
Det var aftalen.
Ja, ja. Jeg ringer tilbage. Jeg har travlt.
Jeg følger et vigtigt spor.
Hvad gør vi? Optræder som købere?
-Nej, vi ligner ikke købere. -Hvad ligner vi?
Vi ligner betjente.
Så siger vi det.
Hvad er det?
POLITIKOMMISSÆR
Nej. Vent, Assane…
Lad os få en ting på det rene.
At udgive sig for politimand er meget farligt.
Det er strafbart.
Vi stopper nu.
Det er kun halvt løgn. Du er betjent, ikke?
Goddag.
Politiet.
Mine herrer.
Hr. Cittanova har beæret mig med sin tillid i årevis.
Jeg håndterer samlingen.
-Det er en dyr statue. -Jeg sætter den tilbage.
Jeg forstår ikke. Undskyld.
Jeg ville sætte den tilbage.
Undskyld. Vent.
Jeg limer den sammen igen. Har du lim?
Jeg er omhyggelig. Ingen ser det.
Den koster. Femogtyve…
Femogtyve tusind euro er meget for en kopi.
Nej, det er originalen fra 5. århundrede f.v.t.
Det tror jeg ikke.
Se de her bittesmå huller.
Kan du se dem?
-Kan du se dem? -Ja, men det er…
Typisk for industriovne. Dem var der ikke mange af dengang.
-Det er umuligt. -Siger du, jeg lyver?
-Jeg sagde ikke… -Kan du ikke se dem?
-Han siger, jeg lyver. -Nej.
Du ser dem, ikke?
-Se. -Nej.
Er her mange forfalskninger?
-Slet ikke. Intet er falskt… -Ja.
-Kan vi tale sammen? -Under fire øjne.
Tak.
-Hr. Lassaire, din skurk. -Hvor vover I?
-Du er recidivist. -Det kan I ikke.
Vi kan anholde dig nu…
-Det bliver værre. -Meget værre.
-Dommere hader gengangere. -Det gør de.
Eller du kan samarbejde.
Hvordan?
Tag plads.
Føl dig hjemme.
-Kan du genkende maleriet? -Chez Tortoni af Manet.
Det blev stjålet i Boston for 30 år siden.
-Ingen har set det siden. -Du ved, at maleriet er i Paris.
-Er det? -Ja.
-Det bliver snart købt. -Det vidste jeg ikke.
Sælgeren må være kommet til dig for at sælge det.
Det plejede at være sådan, men jeg forsikrer jer…
Okay. Fint.
Hvor længe får gengangere?
Fem år mindst.
Ja. Er du sikker på, det ikke er mere?
Ja, måske. Det kan hurtigt blive til mere.
Samarbejder man ikke, eller tror sig hævet over loven,
kan det være mere.
Syv, otte, ni, ti år. Tolv, fjorten…
-Sådan. -Okay.
Okay. Vil I beskytte mig, hvis jeg taler?
Jeg er virkelig bange for dem.
Vi lytter, Lassaire.
Måske blev jeg bedt om at stå for et salg.
Sådan.
Vi finder en køber.
Vi vender tilbage.
Vi ses, Lassaire.
Det var hårdt.
Du gjorde det. Vi har ham på vores side.
Vent. Tag den her på.
Hvorfor det?
Du skal med til et sted, du altid har drømt om.
Giv mig din telefon.
Hætten, min telefon. Skal jeg også give dig mit ID?
Nej, det har jeg allerede.
Værsgo.
Hør her.
Hvor vi skal hen, kræver forholdsregler.
Du vil se hvorfor, Ganimard. Stol på mig.
Kom nu.
-Kan du mærke det? -Testosteronet?
Nej, energien.
-Jeg præsenterer dig for Jean-Luc. -De er børn, der slås mod hinanden.
De har ingen andre steder at tage hen.
-Det er deres hjem. -Hører du dig selv?
-Ville din far synes om det? -Hans far er væk.
Hvem er du?
Claire.
Hun er min ven.
Så du afholder hundekampe, men med fortabte børn?
-Claire! -Tager jeg fejl?
Lad hende tale. Det er fint.
Det er hendes mening.
Hun tror, du er et barn.
Er du et barn, Assane?
Det er en familie, ikke et fængsel.
Hvis Assane vil, kan han gå.
Det er hans valg.
Er det forstået?
Gør, som du vil, men kom ikke til mig.
Ægte venner vender dig aldrig ryggen.
Tænk over det.
Hvad skete der?
Ikke noget.
Jeg gled.
Der skal is på for at mindske hævelsen.
Fik du i det mindste smertestillende?
Bare rolig. Roomservicen er upåklagelig.
I det mindste spøger du stadig.
Ben, jeg må fortælle dig noget.
Han kontaktede mig.
Hvem?
Assane.
Hvad taler du om?
Han er død.
Du behøver ikke lyve mere.
Jeg bebrejder dig ikke.
Han kom og fortalte mig alt.
Om e-mailen, du sendte til journalisten.
At du mødte ham i lighuset. Den falske begravelse. Jeg ved alt.
Jeg var imod det.
Det sværger jeg.
Undskyld.
Fortalte han, hvad hans plan er nu?
Resten af planen?
Det ved jeg ikke.
Jeg aner det ikke.
Hvor er han?
Vidste du ikke det?
Nej.
Men nu gør jeg. Tak, Ben.
Tak.
Stands.
Velkommen til min hule nål.
-Virkelig? -Ja, det er mit hjem.
Fantastisk. Har du lavet alt det?
-Jeg genkender huen. -Ja.
Den fik mig smidt af sagen.
Du har ikke set alt.
Så fedt.
Okay.
Wow.
Imponerende. Du ville være en god betjent.
Jeg er en bedre tyv.
Assane, vi kan gøre det efter bogen.
Vi efterforsker dem og redder din mor.
Jeg arbejder som sagt ikke med politiet.
Jeg arbejder med Justin Avisto. En stor kunstsamler. Især stjålet kunst.
-Jeg har aldrig hørt om ham. -Det kommer.
Fyrene, der kidnappede min mor, venter mig i morgen.
-Så jeg kan ikke være Lupin. -Det giver mening.
Du bliver Justin Avisto.
-Mener du det? -Ja.
Ved du hvad? Tak for rundvisningen. Det var skønt.
Men jeg er betjent. Jeg bruger ikke forklædning.
Jeg giver dig et valg. Okay?
Du får maleriet, Tara Xangs armbånd og Den Sorte Perle.
Og du hjælper med at redde min mor. Eller… Her.
Ring til Belkacem. Bed hende komme og anholde mig.
Du sagde, du var betjent.
Gør det rette.
Okay. Vi redder din mor, og så melder du dig selv.
Det var aftalen.
Jeg gør det for din mor.
Hun siger tak.
Hvad så nu?
Vi skaber Justin Avisto. Kom.
Åh, ja.
Det fungerer.
En fornøjelse, hr. Avisto.
Jeg kan lide det.
Vi skal bruge 20 millioner euro. Hvor får vi dem?
Penge er aldrig et problem, hr. Avisto.
Hallo, Lassaire? Vi har fundet en køber.
Han er på Hotel Derwatt i morgen klokken 22.
Justin Avisto.
I mødes der i morgen.
Vi ses i morgen.
Ganimard. Det er aftalt.
Så nu må vi ikke ødelægge det.
Bare rolig. Det skal nok gå.
-Det var Justin Avisto. -Jeg genkendte ham.
-Hvad synes du? -Ikke dårligt.
Jeg ændrede bare stemmen lidt.
Kirkegården lukker.
Gå mod udgangen, tak.
Kirkegården lukker.
-Udgangen er denne vej. -Okay.
Tak.
Ganimard, er Avisto klar?
Ja.
-Ikke for nervøs? -Nej, jeg er okay.
Slap af.
Husk, Avisto er sorgløs.
Han er rig.
Han køber et Manet-maleri.
Det er let at sige.
Jeg er her.
Nu med Avistos stemme.
Jeg er her.
Held og lykke.
Dette er Justin Avisto.
Du kender ham måske af ry.
Nej. Jeg kender ham ikke.
Jeg er nysgerrig, hvad er dit ry?
Mit ry?
Hvad mener du?
Det er jeg for ydmyg til at svare på.
Det overlader jeg til Lassaire.
Det er jeg for ydmyg til at svare på.
Det overlader jeg til Lassaire.
Godt…
Hr. Avisto er en stor kunstsamler.
-Vi arbejder jævnligt sammen. -Jeg har købt mange malerier.
Jeg er sorgløs,
du ved.
Jeg er en rig mand.
Jeg køber mig en Manet.
En fornøjelse at møde dig.
I lige måde.
Sid ned.
Lad os komme i gang.
Hr. Avisto tilbyder 17 millioner euro for maleriet.
Det er vel en spøg. Det er 50 millioner værd.
Ja, på det konventionelle marked. Men det sorte marked er anderledes.
Du arbejder for ham, ikke?
Jeg troede, vi kunne stole på dig.
Hør her.
Lad os ikke spilde min tid.
Hvis du ikke er interesseret, så lad os aflyse salget.
Jeg kan gå med til 25 millioner.
Desværre kan jeg ikke gå over 20.
Det er en aftale.
Sådan.
Du kan tjekke.
Det hele er der.
Skal vi skåle?
Afsted!
Find Justin Avisto!
I to gå derover. I andre med mig!
Team B, tjek hele etagen!
Kom så!
Tak.
Ganimard, tak for hjælpen.
Resten af planen involverer ikke dig.
Godt gået i aften.
Maleriet, armbåndet…
Behold bare jakkesættet også.
Du fortjener det.
Du klarede det som en pro.
Et godt køb.
-Politi! Stands! -Hænderne op!
-Hvem er Justin Avisto? -Det er han.
Det er mig, Sofia. Det er mig.
Det er mig, Youssef. Lad mig forklare.
-Hør på mig. Lad mig forklare. -Hvad fanden?
Jeg prøvede at få maleriet og Tara Xangs armbånd tilbage.
Kom. Vi må tale sammen.
Guédira!
Okay, jeg har pengene.
Vi havde et problem. Et stort problem.
Jeg kommer.
Lad mig forstå det korrekt.
Du er i forklædning sammen med to berygtede kriminelle,
et Manet-maleri og et stjålet armbånd.
-Hvad skal jeg tro? -At jeg fortalte dig sandheden.
Jeg ville finde maleriet og gik efter det.
Jeg ville finde det hele, inklusive perlen.
Hvad laver du her?
Jeg fik et tip.
Hallo?
-Belkacem? -Ja. Hvem er det?
Jeg har oplysninger.
En stor kunstsamler, en Justin Avisto…
-Hvem? -…vil købe et stjålet Manet-maleri.
Hotel Derwatt i aften klokken 22.
-Skulle jeg tro dig? -Det er op til dig.
Hotel Derwatt. I aften klokken 22.
Var jeg dig,
ville jeg have backup med. Godaften, Sofia.
Vent.
-Sig ikke… -Hvad laver du?
-Vi er ikke færdige her. -Hør. Tror du mig ikke?
Se den sidste video på min telefon.
Værsgo.
-Den sidste video… -Den sidste.
Jeg kan lide hende. Hvad mener du?
Ja, jeg kan lide hende. Hun er smuk.
Hvad?
Alle kan lide Sofia.
Hun er smuk, klog, veluddannet…
-Goddag. -Goddag.
Min kollega Victor.
-Har du en kæreste? -Nej. Ingen.
-Og din kollega? -Hun er smuk, klog, veluddannet…
Undskyld mig.
Ja, Claire?
-Hvad sker der? -Intet.
Bare rolig.
-Smigrende. -Det var ikke det, du skulle se.
Helt ærligt.
Hvad gør vi nu?
Du og jeg?
Nej, hvad siger vi til chefen?
At vi fik det stjålne maleri tilbage.
-Sandheden, nogenlunde. -Nogenlunde?
Sandheden.
Du pisser mig af.
Hej, Keller!
Det er Assane.
Jeg sagde skyd!
Kom nu.
Kom nu. Hårdere!
Bruno fortalte om din mor.
Bevis dit værd. Brug den vrede.
Perlen og maleriet er sekundære.
Så ingen skader dit smukke ansigt.
Jeg kender Manon.
Hun ville aldrig forråde mig.
Mit sande mål…
Er at såre dig.
Dybt.
Tekster af: Anja Molin