Nån angav dig, Férel. Var det din medbrottsling?
-För tionde gången, jag har ingen… -…medbrottsling.
Jag vet. Den har jag hört förut.
Den svarte mannen i kapprummet som vi inte har bilder på?
-Jag har aldrig sett honom. -Tror du att han räddar dig?
Diop är en total egoist. Se bara vad han gjorde mot sin familj.
Férel.
Vi har ett team som söker igenom din butik.
Nånting lär vi hitta.
Vi tipsades om att du skulle stjäla armbandet.
Diop förrådde dig.
Jag är din enda utväg.
Säg att han lever och var han gömmer sig, så är du fri.
Lovar du det?
Ja, det lovar jag.
Okej.
Jag ska berätta.
Jag lyssnar.
Avenue Feuillant.
-Avenue Feuillant. -Plats 51.
Plats 51.
Père Lachaises kyrkogård.
Till förhöret råder jag dig att ta med en spade.
Ferdinand, kom!
Stanna här, jag kommer.
-Ja? -Vi måste påskynda det här.
Vi säljer målningen. Vi behöver en hälare som kan sprida ryktet.
Vad är målningen värd?
-Runt 20 miljoner. -Då försöker vi få 50.
När vi har sålt tavlan dödar vi Mariama.
Sen drar vi.
Han ska få sona vad han gjort mot mig.
Sanni?
Är det du, Sanni? Lyssna, jag har ont om tid.
De ska sälja målningen och sedan döda mig.
Assane, skynda dig.
Kommissarien, har ni hittat något?
Nej, ingenting.
-Har han sagt nåt? -Nej.
-Jag fattar inte varför han skyddar Diop. -Guédira, sluta med Diop nu.
Férel stal armbandet.
-Han kanske har pärlan också. -Nej. Férel är inte hjärnan här.
Om hjärnan är smart är han långt borta nu.
Guédira, jag pratar med dig.
Hej, Ganimard.
Hallå?
Jag har ett problem. En ny fiende.
Du måste hjälpa mig att stoppa honom. Jag behöver dig.
Det röda sidenskärpet, enda gången Lupin och Ganimard samarbetade.
-Om vi ska samarbeta måste du lita på mig. -Glöm det.
Gratulerar.
Bra jobbat. Jag vill veta allt. Hur kom du ut ur kistan?
Hur kom du ens in? Jag såg ingenting på bårhuset.
-En trollkarl avslöjar inte sina trick. -Skojar du?
Hade kistan en falsk vägg?
Bravo.
Det var lätt.
-Hjälper du mig att ta honom? -Jag bryr mig inte om dina problem.
Jag bryr mig om dig.
Nu när jag har dig tänker jag hålla dig i närheten.
Det är upp till mig.
Först måste du hjälpa mig. Sen anger jag mig själv.
Problemet är att i Det röda sidenskärpet lurar Lupin Ganimard.
-Du lär också göra det. -Nej.
Hör på min plan först.
-Guédira, det är jag. Det bröts, öppna. -Nej, du får inte komma in.
Vad menar du? Öppna dörren.
Jag är inte ensam. Jag är med…min tjej.
Ursäkta?
-Har du din tjej på kontoret? -Ja.
-Vad gör ni? -Inget. Kom tillbaka senare.
Okej. Ha det så roligt.
-Ring mig när du vill jobba. -Okej.
Hej, Sophie.
Hejdå. Hej.
-Ring mig. -Ja.
-Vad gör du? -Ger tillbaka dem.
Det här är ingen lek.
-Coolt. -Nej, inte coolt.
Om du griper dem
får du tillbaka en Manetmålning, pärlan och Tara Xangs armband.
-Jag är inte intresserad. -Tänk på saken.
De har min mamma. De hotar att döda henne.
-Vet du vem det är? -Nej.
Okej.
Okej. Men jag vill ha garantier.
Jag kan skriva under en bekännelse.
Spar på det suddbara bläcket. Ta mobilen.
-Ska jag börja? -Varsågod.
Det är den 28 december 2021.
Jag heter Assane Diop och har fejkat min egen död.
Det listade den briljante Guédira ut.
Jag vill be alla jag har sårat om ursäkt.
Alla jag älskar.
Mina vänner.
Min familj.
Jag är redo att överlämna mig till polisen och ta konsekvenserna av mitt agerande.
-Duger det? -Jättebra.
Jag ska dubbelkolla. Jag känner ju dig. Det är bra.
Nu kan du berätta planen.
Ja, det är knappast bättre.
-Vad är det? -Det är Assane.
-Vi ses imorgon. -Vi ses.
Vad har hänt?
-Vem har gjort det? -Det är inget.
-Jag slog ut min motståndare. -Slogs du hos Keller?
-Jag slogs inte, jag vann. -Jaha, vann du?
Jag behöver nånstans att bo.
-Bara en natt eller två. -Bor du inte hos Bruno och Anna?
Det var Bruno jag slogs mot.
Men jag har bara en säng.
Så…
Vi får sova tillsammans.
Okej.
-Går det bra? -Det går bra för min del.
-Gör det? -Ja.
Okej.
-Är du seriös? -Va?
Trodde du att vi skulle dela säng?
-Du sa att du hade en säng. -Skit samma.
Förlåt.
Så?
Jag kan hjälpa dig, men du måste låta mig.
Okej?
ASSANE DIOP, SISTA AKTEN
-Vad gör du? -Ingenting.
-Tvivlar du också? -Nej, inte alls.
Jag känner dig. Du gör alltid den minen när du ljuger.
-Jag? Jag ljuger ju aldrig. -Den där minen.
-Okej, jag tvivlar pyttelite. -Jag visste det.
Pyttelite, sa jag.
-Det är några saker som inte stämmer. -Det är många saker.
-Jag vet att vi hittar honom. -Ja.
Du har gjort nog. Det är min tur nu.
Först och främst, Arnold de Garmeaux. Vem är han? Hur fick han veta det här?
-Nån måste ha sagt nåt. -Det tänkte jag med.
-Hej. -Hej.
-Det här är min kollega Victor. -Vet ni att ni liknar den där tjuven?
Ja, jag vet. Det är pinsamt när man är polis.
-Hur går det med kärleken? -Det är ganska lugnt just nu.
-Har du flickvän? -En flickvän?
Varför säger du det? Jag har ingen flickvän.
Din kollega då?
-Min kollega? -Ja.
Vem? Sofia? Vad är det med henne?
Vad?
Sluta nu. Sofia är min polare.
-Jag menar det. -Du gillar henne.
Alltså…
Alla gillar henne. Eller hur?
Hon är snygg, intelligent, bildad, omtänksam…
Det är sant.
Man ska inte blanda jobb och privatliv.
Det är omöjligt med en kollega. Eller det är komplicerat.
Inte lätt.
-Du gillar henne. -Jag gillar henne.
-Claire, kan jag hjälpa er? -Nej.
Jag ska träffa Arnold de Garmeaux.
-Varsågod. -Tack.
Dagen Assane dog publicerade ni ett foto på hans lik.
Det stämmer.
Det är en svår sak att publicera sådana bilder.
Jag vill veta hur ni fick informationen så snabbt.
Det var någon som skickade e-post.
-Jag vet inte hans namn. -Har ni träffats?
Ja.
På bårhuset.
Har ni nån här som kan rita?
Hans ögon var inte så mörka. De var ljusa i färgen.
Men det där var ansiktsformen.
Tack.
Va? Hallå! Vart ska du? Vänta, jag har några frågor.
Ha en bra dag.
Ursäkta mig.
CLAIRE MODIFIERAR RÖST
-Hallå? -Ja, Claire?
-Jag ska till häktet. -Ursäkta?
Jag ska hälsa på Assanes vän som har blivit gripen. Men jag vågar inte.
Kan du följa med mig?
Här kommer chorba.
Jag vet att det är lite konstigt, men jag har ingen annan att be.
-Snälla. -Nej.
Det går inte.
Förlåt.
Det är inte min sak.
Jag förstår.
Jag ringer senare.
Ja.
-Hejdå. -Hejdå.
Vad är det?
Inget.
Oroa dig inte. Vi ska rädda din mamma.
Sen arresterar du mig.
Så är det ju.
För att sälja en stulen tavla behövs en mellanhand.
-En gallerist som kan svarta marknaden. -Exakt.
Jag vet en kille.
Han ser proffsig ut, men han är en av Paris värsta bovar.
-Menar du Frédéric Lassaire? -Exakt. Känner du honom?
Alla känner till honom.
-Han sitter inne. -Inte nu längre.
Han kom ut för gott uppförande och startade galleri.
Precis här.
Tror du att de kontaktar honom om Manettavlan?
Stulna tavlor är hans specialitet. Vi får ta reda på det.
-Hallå? -Hej. Youssef?
-Hej, Fleur. Hur mår du? -Bra. Har du nåt nytt om Diop?
Nej. Hurså?
Hans fru var här på kontoret för att prata med min kollega.
Det här är mitt ämne, okej?
Hör du nåt, säg till mig.
-Det var avtalet. -Ja, oroa dig inte. Jag hör av mig.
Jag följer en bra ledtråd.
-Vad är planen? Ska vi låtsas vara köpare? -Nej, vi ser inte ut som köpare.
-Vad ser vi ut som? -Vi ser ut som snutar.
Visst.
Vad är det här?
POLISINTENDENT
Vänta nu, Assane.
En sak ska du ha klar för dig. Att låtsas vara statsanställd är farligt.
Det är fängelse på det. Vi slutar nu.
Det är bara halvt på låtsas. Du är ju snut.
Godkväll.
Polis.
Varsågoda.
Monsieur Cittanova har litat på mig i många år.
Jag förvaltar hans samling.
-Snälla, den är väldigt värdefull. -Jag ställer tillbaka…
Jag förstår inte. Förlåt.
Jag skulle just ställa tillbaka den. Förlåt. Vänta.
Jag kan limma den. Jag är noggrann. Det lär inte märkas.
Den kostar… Tjugofem…
Tjugofemtusen euro är mycket för en kopia.
-Va? Det är ett original från 500 f.Kr. -Det tror jag inte.
Se på mikroalveolerna här.
Ser du?
-Ser du? -Ja, men det…
De är typiska för industriugnar. De var ovanliga före Kristus.
-Det är omöjligt. -Kallar du mig lögnare?
-Jag sa inte… -Ser du alveolerna?
-Han kallar mig lögnare. -Nej.
Ser du?
-Titta. -Nej.
Har ni många falska konstverk?
-Nej, vi har ingenting falskt… -Visst.
Kan vi talas vid?
I enrum.
Tack.
-Monsieur, ni är en skurk. -Hur vågar ni?
-Vi har bevis. -Jag förbjuder er…
Okej. Antingen griper vi er nu…
-Det blir värre. -Mycket värre.
-Domare hatar återfallsbrottslingar. -Exakt.
…eller så samarbetar ni.
Hur?
Slå er ner.
Känn er som hemma.
-Känner ni igen den här tavlan? -Chez Tortoni av Manet.
Den stals i Boston för runt 30 år sedan.
-Ingen har sett den sedan dess. -Du vet att den är här i Paris.
-Är den? -Ja.
-Den kommer snart att köpas. -Det visste jag inte.
Med en sån tavla måste säljaren ha kommit hit.
Det var sant förr.
-Men nu försäkrar jag er… -Okej.
Hur många år får han?
-Minst fem. -Det stämmer. Eller, är det inte mer?
Jo, det beror ju på. Det kan snabbt bli mer.
Om en person inte samarbetar eller ställer sig över lagen.
Sju, åtta, nio, tio år. Tolv, fjorton…
-Där ser ni. -Okej.
Okej.
Om jag berättar, skyddar ni mig? Jag är verkligen rädd för dem.
Vi lyssnar, Lassaire.
Jag kanske…
-Jag kanske blev ombedd att sälja. -Där ser man.
Vi ska hitta en köpare. Vi återkommer.
Vi ses snart, Lassaire.
Det var tufft.
Du var jättebra. Vi fick honom på vår sida.
Vänta. Ta på dig den här.
-Varför? -Vi ska till ett ställe du har drömt om.
Ge mig din mobil, tack.
Va? En luva, min mobil… Vill du ha polisbrickan också?
Nej, den har jag redan. Varsågod.
Lyssna. Det här stället kräver stor försiktighet.
Du kommer att förstå varför, Ganimard. Lita på mig.
Kom nu.
-Känner du det? -Testosteronet?
Nej, energin.
-Du ska få träffa Jean-Luc. -Jag ser bara folk som slåss.
Ingen här har nånstans att ta vägen.
-Det är deras hem. -Hör du dig själv?
-Skulle din pappa gilla det? -Hans pappa är borta.
-Vem är du? -Claire.
Min kompis.
Är det du som håller hundfajter med hemlösa barn?
-Claire! -Är det inte sant?
Låt henne prata. Hon har rätt till sin åsikt.
Hon säger att du är ett barn.
Är du ett barn, Assane?
Det här är en familj, inte ett fängelse. Om Assane vill gå så kan han gå.
Det är hans val.
Fattar du?
Gör vad du vill, men sök inte mig.
Riktiga vänner sviker inte så.
Tänk på det.
-Vad har hänt? -Du vet.
Jag halkade.
Du måste lägga is på läppen.
-Har du fått smärtstillande? -Oroa dig inte.
Rumsservicen här är utomordentlig.
Du kan fortfarande skämta.
Ben, jag måste berätta en sak.
Han kontaktade mig.
Vem?
Assane.
Vad säger du?
Han är död.
Du behöver inte ljuga längre. Jag klandrar dig inte heller.
Han förklarade allt.
Mejlet till journalisten på L'Objecteur.
Hur ni träffades på bårhuset, låtsasbegravningen. Jag vet allt.
Jag var emot det.
Jag svär.
Förlåt.
Sa han vad han ska göra nu?
Resten av planen?
Jag vet inte.
Jag har ingen aning.
Var är han?
Visste du inte?
Nej.
Men nu vet jag. Tack, Ben. Tack.
Stå stilla.
Välkommen till Lupins gömställe.
-På riktigt? -Ja, här bor jag.
Det är otroligt. Har du gjort det här? Den mössan känner jag igen.
-Ja. -Det var den som fick mig avstängd.
Du har inte sett allt.
Så coolt.
Okej.
MISSTÄNKTA
Imponerande.
Du skulle bli en bra polis.
Jag är en bättre tjuv.
Assane, vi kan göra det här enligt regelboken.
Vi utreder de här typerna, listar ut vem det är och räddar din mamma.
Jag sa ju att jag inte jobbar med poliser.
Jag jobbar med Justin Avisto. Den största samlaren av stulen konst.
-Det namnet har jag aldrig hört. -Snart får du se honom.
De som kidnappade mamma väntar mig imorgon.
Så jag kan inte vara Lupin.
Jag fattar.
Och du ska vara Justin Avisto.
-Är du seriös? -Ja.
Vet du? Tack för besöket, det var häftigt.
Men jag är polis. Jag tänker inte klä ut mig.
Du ska få ett val.
Du får tillbaka målningen, armbandet och pärlan.
Dessutom hjälper du mig att rädda mamma. Eller…
Ring Belkacem. Säg åt henne att gripa mig nu.
Du är polis, som du sa, Ganimard. Gör nu det rätta.
Okej. Vi räddar din mamma, sen anger du dig själv.
Det var avtalet.
-Det är för din mammas skull. -Hon tackar dig.
Vad gör vi nu?
Vi skapar Justin Avisto. Häng med.
Just det.
Det funkar.
Angenämt, monsieur Avisto.
Jag gillar det verkligen.
Hur får vi tag på 20 miljoner euro?
Pengar är inga problem, monsieur Avisto.
Hallå, Lassaire? Vi har hittat en köpare.
Han är på hotell Derwatt imorgon kl. 22.
Justin Avisto. Ni träffas där imorgon.
Vi ses imorgon.
Ganimard. Nu kör vi.
Nu får vi inte sabba det här.
Oroa dig inte. Allt kommer att gå bra.
Det var Justin Avisto.
-Det märkte jag. -Var det bra?
Inte illa.
Jag ändrade rösten lite.
Kyrkogården stänger nu. Var snälla och gå mot utgången.
Kyrkogården stänger nu.
-Utgången är häråt. -Ja.
Tack.
Ganimard, är Avisto redo?
Ja.
-Är du nervös? -Nej, det går bra.
Slappna av.
Kom ihåg, Avisto har inga problem i livet.
Han är rik.
Han ska köpa en Manet.
Lättare sagt än gjort.
Jag är framme.
Med Avistos röst.
Jag är framme.
Lycka till.
Det här är Justin Avisto. Ni har nog hört talas om honom.
Nej. Jag vet inte vem han är.
Av ren nyfikenhet, vad är det folk säger om er?
Vad folk säger?
Vad menar ni?
Jag är för ödmjuk för att svara på det.
Jag låter monsieur Lassaire svara åt mig.
Jag är för ödmjuk för att svara på det. Jag låter monsieur Lassaire svara åt mig.
Nå…
Monsieur Avisto är konstsamlare. Vi arbetar ofta tillsammans.
Jag har köpt många tavlor.
Jag har inga problem, du vet.
Jag är en rik man. Och jag ska köpa mig en Manet.
Trevligt att träffas.
Detsamma.
Varsågoda.
Då börjar vi, om det går bra.
Monsieur Avisto vill ge 17 miljoner euro för tavlan.
Ni skojar hoppas jag. Den är värd 50.
Ja, på den konventionella marknaden, men svarta marknaden är annorlunda.
Jobbar ni för honom?
Jag trodde att vi kunde lita på er.
Hör nu.
Jag vill inte slösa tid.
Om ni inte är intresserad längre avbryter vi köpet.
Jag kan ta 25 miljoner.
Tyvärr kan jag inte gå över 20.
Avgjort.
Se där ja.
Ni kan kontrollera.
Allt är där.
Ska vi skåla?
Ur vägen!
Hitta Justin Avisto! Ni två, ditåt. Ni andra följer med mig.
Sök igenom hela våningen.
Kom igen!
Tack.
Ganimard, tack för hjälpen. Resten av planen är utan dig.
Bra jobbat ikväll.
Tavlan, armbandet… Du kan behålla Avistos kostym också.
Det har du förtjänat.
Du gjorde det som en boss.
En fin affär.
Polisen, rör er inte!
-Vem av er är Justin Avisto? -Han där.
Det är jag, Sofia.
Det är jag, Youssef. Jag kan förklara.
-Lyssna på mig. Låt mig förklara. -Vad fan?
Jag försökte få tillbaka Manettavlan och armbandet.
Kom. Vi behöver prata.
Guédira!
Okej, jag har pengarna. Vi har stött på ett stort problem.
Jag kommer.
Okej, jag tar det igen.
Jag hittar dig i förklädnad med två ökända brottslingar,
en Manet och ett stulet armband.
-Vad vill du att jag ska tro? -Att jag sa sanningen.
Jag hade en plan för att återfå tavlan.
Jag försökte få tillbaka pärlan också.
Vad gör du här?
Jag fick ett tips.
Hallå?
-Belkacem? -Ja, vem är det?
Jag har information.
En stor konstsamlare vid namn Justin Avisto tänker köpa en stulen Manet.
På hotell Derwatt ikväll kl. 22.
-Varför ska jag tro er? -Gör som ni vill. Hotell Derwatt kl. 22.
Om jag var som ni skulle jag ta med förstärkning.
Vänta.
-Säg inte… -Vänta. Vad gör du?
-Vi är inte klara här. -Tror du mig inte?
Titta på den sista videon i min mobil.
Varsågod.
-Sista videon i din mobil? -Just det.
Jag gillar henne. Om jag gillar henne? Jag gillar henne. Hon är vacker.
Va?
Alla gillar Sofia.
Hon är vacker, intelligent, bildad…
-Hej. -Hej.
Min kollega Victor.
-Har du flickvän? -Nej.
Och din kollega?
Hon är vacker, intelligent, bildad, omtänksam…
Ursäkta mig.
Ja, Claire?
-Vad är det? -Inget.
SÖKER SMARTPHONE
Oroa dig inte.
ANSLUTEN
-Jag är smickrad. -Det var inte det jag skulle visa dig.
Vad gör vi nu?
-Du och jag? -Nej, inte du och jag.
Vad säger vi till chefen?
Att vi fick tillbaka Manettavlan. Det är ju typ sanningen.
Typ sanningen.
Sanningen.
Guédira, du är jobbig.
Keller! Det här är Assane.
Skjut, sa jag!
Kom igen. Hårdare!
Bruno berättade om din mamma. Du måste göra nåt med din ilska.
Pärlan och tavlan är inte det viktiga.
Låt ingen sabba din söta nuna.
Jag känner Manon.
Hon skulle aldrig svika mig.
Mitt sanna mål…
…är att göra dig illa.
Riktigt illa.
Undertexter: Sara Palmer