Тебе хтось здав, Ферелю.
Хто? Твій спільник?
-Удесяте кажу: немає в мене… -…спільника.
Я знаю.
Я це вже чув.
А як щодо чорного гардеробника, фото якого ніде немає?
Не знаю, хто він.
Гадаєш, він тебе врятує?
Діоп — егоїст. Думає лише про себе.
Он як він вчинив із сім'єю, що вже казати про тебе.
Ферелю.
Наша група зараз обшукує твоє житло.
Ми обов'язково щось знайдемо.
Нам повідомили, що ти хочеш украсти браслет.
Діоп тебе зрадив.
Я твій єдиний вихід звідси.
Скажи, що він живий і де ховається.
-І ти вільний. -Обіцяєш?
Так, обіцяю.
Добре.
Я скажу, де він.
Слухаю.
Проспект Фейон.
-Проспект Фейон. -Блок 51.
Блок 51.
Кладовище Пер-Лашез.
На допит пропоную взяти лопату.
Фердинанде, підійди!
Будь тут. Я зараз прийду.
-Що таке? -Нам варто поквапитися.
Слід продати картину. Потрібен посередник.
Той, хто може пустити розголос.
Скільки коштує картина?
-Приблизно 20 мільйонів. -Будемо просити 50.
Продамо картину і вб'ємо Маріаму.
Після цього линяємо.
Діоп заплатить за те, що мені зробив.
ДІОП
Санні?
Це ти, Санні?
Слухай, у мене мало часу.
Вони продадуть картину, а тоді мене вб'ють.
Поквапся, Ассане!
Капітанко, ми нічого не знайшли. А ви?
Ні, нічого.
-Він щось сказав? -Нічого.
Не розумію, чому він досі захищає Діопа.
Ґедіра, облиш уже Діопа.
Ферель украв браслет.
Може, і перлина в нього.
Ні. Ферель не мозок, а спільник.
Якщо він розумний, то мозок уже давно втік.
Я з тобою розмовляю.
Привіт, Ґанімаре.
Алло?
ЛЮПЕН
У мене проблема.
Новий ворог.
Допоможи його зупинити.
Ти мені потрібен.
Лише раз Люпен і Ґанімар працювали разом. У «Червоному шарфі».
-Але ти мусиш мені довіряти. -Ніколи.
Мої вітання.
Гарна робота. Я хочу знати все.
Як ти вибрався з домовини?
Як ти туди потрапив? Я нічого не помітив у морзі.
Фокусник ніколи не розкриває секретів.
Справді?
У труні була фальшива панель?
Здогадався.
Це було легко.
Допоможеш мені його спіймати?
Чхати мені на твої проблеми.
Мене цікавиш ти.
І оскільки я тебе впіймав, то вже не відпущу.
Відпустиш чи ні — вирішувати мені.
Спершу допоможи.
Потім я здамся.
У «Червоному шарфі» Люпен зрештою обдурив Ґанімара.
-Ти так і зробиш, я знаю. -Ні.
Вислухай мій план.
Ґедіра, це я. Нас обірвало. Відчини.
Ні. Не заходь.
Тобто? Відчини двері.
Я не сам. Я з дівчиною.
Що-що?
-З дівчиною в кабінеті? -Так.
-Що ви робите? -Нічого. Приходь пізніше.
Гаразд, розважайтеся.
-Дзвони, коли захочеш працювати. -Гаразд.
Бувай, Софі.
Бувай, чао.
-Подзвони мені. -Так.
-Що ти робиш? -Повертаю.
Думаєш, це гра?
-Усе добре. -Ні, не добре.
Якщо заарештуєш їх,
отримаєш картину Мане,
перлину й браслет Тари Ксанґ.
Мені байдуже.
Подумай добре.
У них моя мама.
Її погрожують убити.
-Ти хоч знаєш, хто це? -Не знаю.
Ну, тоді… Добре.
Добре.
Та я хочу гарантій.
Я підпишу повне зізнання. Без проблем.
Чорнилом, що стирається? Ось мій телефон.
-Готовий? -Так.
Сьогодні 28 грудня 2021 року.
Мене звати Ассан Діоп, і я сфабрикував свою смерть.
Але детектив Ґедіра
блискуче здогадався.
Я хочу вибачитися перед людьми, яких образив.
Людьми, яких люблю.
Моїми друзями.
Моєю сім'єю.
Я готовий здатися поліції і прийняти
наслідки своїх дій.
Ну як?
Чудово.
Усе одно перевірю. Я тебе знаю.
Усе добре.
Розкажи про свій план.
Так, це нічим не краще.
-Що таке? -Це Ассан.
-До завтра. -До зустрічі.
Що сталося?
-Хто це зробив? -Не зважай.
Я завалив суперника.
Ти бився в Келлера?
Я не бився, я переміг.
Он як, переміг.
І тепер мені потрібне житло.
-Лише на ніч чи дві. -А що Бруно й Анна?
Бруно був моїм суперником.
Але… У мене лише одне ліжко.
Тож…
доведеться спати разом.
Добре.
Ти не проти?
Мені підходить.
-Підходить? -Так.
Добре.
-Ти серйозно? -Що?
Ти справді думав, що ми спатимемо разом?
-Ти сказала, що в тебе одне ліжко. -Байдуже.
Вибач.
І що?
Я допоможу, але ти маєш дозволити.
Добре?
Є!
АССАН ДІОП, ОСТАННІЙ АКТ
-Що ти робиш? -Нічого.
-У тебе є сумніви. -Зовсім ні.
Я тебе знаю. У тебе завжди таке обличчя, коли брешеш.
Що? Я ніколи не брешу.
Знову це обличчя.
Гаразд, у мене є невеличкі сумніви.
Я так і знав.
Я сказала, невеличкі.
Дещо не сходиться.
Багато що не сходиться.
-Упевнений, ми його знайдемо. -Так, синку.
Ти вже багато зробив. Моя черга допомогти.
По-перше, Арнольд де Ґармо.
Хто цей журналіст? Як він отримав інформацію?
-Хтось мав йому сказати. -Я теж про це думав.
-Привіт. -Привіт.
Це мій колега Віктор.
Вам казали, що ви схожі на того злодія?
Постійно кажуть.
Я коп, і мені соромно.
Що там на любовному фронті?
Поки що тихо.
-То в тебе є дівчина. -Дівчина?
Чому ти так кажеш? Ні, у мене немає дівчини.
А твоя колега?
-Моя колега? -Так.
Хто? Софія? А що таке?
Що?
Я тебе зупиню. Софія — подруга.
-Правда. -Вона тобі подобається.
Вона…
всім подобається.
Ясно?
Вона вродлива, розумна, освічена, уважна…
Це правда.
Та я не плутатиму роботу й особисте.
З колегою це неможливо. Тобто… складно.
Нелегко.
-Вона тобі подобається. -Подобається.
-Клер, вам допомогти? -Ні.
У мене зустріч з Арнольдом де Ґармо.
ОПОНЕНТ
-Прошу. -Дякую.
Після смерті Ассана ви опублікували фото його тіла.
Так, справді.
Завжди важко публікувати такі знімки.
Цікаво, як ви так швидко отримали інформацію?
Той чоловік зв'язався зі мною електронною поштою.
-Я не знаю його імені. -А ви з ним бачилися?
Так.
У морзі.
Тут хтось уміє малювати?
У нього були не такі темні очі. Світліші.
Та обличчя загалом схоже.
Дякую.
Що? Агов! Ви куди?
У мене є кілька запитань.
Гарного дня.
Перепрошую.
КЛЕР МОДИФІКАЦІЯ ГОЛОСУ
-Алло? -Слухаю, Клер.
Я іду у в'язницю.
Що?
Хочу відвідати друга Ассана, якого заарештували.
Але мені страшно.
Хочете піти зі мною?
Ваша чорба.
Це дивне прохання,
але мені здається, що лише вас можна про таке попросити.
-Будь ласка. -Ні.
Я не можу.
Вибачте.
Мені там не місце.
Я розумію.
Я передзвоню?
Так.
-Бувайте. -Бувайте.
Що таке?
-Нічого. -Га?
Не хвилюйся.
Ми знайдемо твою маму.
Тоді ти мене посадиш.
Така угода.
Щоб продати крадену картину, потрібен посередник.
Галерист, знайомий із чорним ринком.
Саме так.
Я знаю одного.
На вигляд професіонал, та чи не найбільший шахрай Парижу.
-Ти про Фредеріка Лассера? -Саме так. Ти його знаєш?
Усі його знають.
-Але він у в'язниці. -Торік вийшов.
Випустили умовно, він відкрив галерею.
Ось тут.
Думаєш, вони зв'яжуться з ним щодо Мане?
Викрадені картини — його спеціалізація. Дізнаємося.
-Алло? -Привіт, Йоссефе.
Привіт, Флер. Як ти?
Добре. Є новини щодо розслідування?
Ні. А що?
Його дружина заходила, щоб поговорити з моїм колегою.
Це ж моя справа. Так?
Будь-яку інформацію повідомляй мені.
Ми домовлялися.
Так, не хвилюйся. Я передзвоню. Зараз зайнятий.
Працюю над зачіпкою, і великою.
Який план? Будемо покупцями?
-Ні, ми не схожі на покупців. -А на кого схожі?
На комісарів поліції.
Байдуже.
Що це?
КОМІСАР ПОЛІЦІЇ
Зачекай. Стривай, Ассане.
Я тебе одразу зупиню.
Видавати себе за держслужбовця дуже небезпечно.
Це тюремний строк.
Припиняймо це.
Ми лише наполовину вдаємо. Ти ж комісар.
Вітаю.
Поліція.
Прошу, панове.
Пан Сіттанова роками вшановує мене довірою.
Я керую його колекцією.
-Прошу, це дуже цінний виріб. -Ставлю на місце.
Не розумію. Вибачте.
Я збирався поставити на місце.
Вибачте. Стривайте.
Я все склею. У вас є клей?
Я акуратний. Ніхто не помітить.
Знаю, це коштує… Двадцять… Двадцять п'ять…
Двадцять п'ять тисяч — занадто для копії.
Що? Це оригінал з п'ятого століття до нашої ери.
Ні, я так не думаю.
Погляньте на ці мікротріщини.
Бачите?
-Ви їх бачите? -Так, але…
Типові для промислових печей. У ті часи таких не було.
-Це неможливо. -Кажете, що я брехун?
-Я не казав… -Ви їх бачите чи ні?
-Він каже, що я брехун. -Ні.
Ти їх бачиш?
-Дивись. -Ні.
А тут багато підробок?
-Ні, звісно. Немає ніяких… -Авжеж.
Можна вас?
На два слова.
Дякую.
-Пане Лассере, ви шахрай. -Як ви смієте?
-Ми маємо докази рецидивізму. -Я не дозволю.
У вас є вибір. Арешт…
-І це гірший варіант. -Значно.
-Судді ненавидять рецидивістів. -Так.
Або можемо співпрацювати.
Як?
Сідайте.
Будьте як удома.
Впізнаєте цю картину?
«У Тортоні» Мане.
Її вкрали в Бостоні 30 років тому.
-Відтоді її не бачили. -Облиште.
Ви знаєте, що картина в Парижі.
-Справді? -Так.
-Скоро її куплять. -Присягаюся, я не знав.
Щоб продати картину, продавець мав звернутися до вас.
Раніше так і було.
-Але зараз, запевняю вас… -Гаразд.
Скільки дають рецидивістам?
П'ять років мінімум.
Саме так. А ти впевнений, що не більше?
Правда. Часом термін збільшують.
Якщо людина не співпрацює або думає, що вона поза законом,
можуть дати більше.
Сім, вісім, дев'ять, десять. Дванадцять, чотирнадцять…
-Прошу дуже. -Ну гаразд.
Добре.
А ви мене захистите?
Бо я справді боюся цих типів.
Ми слухаємо, Лассере.
Можливо…
мене попросили здійснити продаж.
Ну ось.
Ми знайдемо покупця.
Чекайте дзвінка.
До зустрічі, Лассере.
Круто було.
Ти впорався. Тепер він наш.
Стривай. Одягни це.
Навіщо?
Ідемо туди, куди ти завжди мріяв потрапити.
І дай свій телефон.
Що? Каптур, телефон… Може, і значок віддати?
Ні, він уже в мене.
Тримай.
Слухай. Там, куди я тебе веду, потрібні запобіжні заходи.
Ти зрозумієш, Ґанімаре. Довірся мені.
Ходімо.
-Відчуваєш? -Тестостерон?
Ні, енергію.
-Я познайомлю тебе з Жаном-Люком. -Тут лише діти, що б'ються.
Їм нема куди йти.
Це їхній дім.
Ти себе чуєш?
-Гадаєш, татові б сподобалося? -Його тата немає.
Ти хто?
Клер.
Моя подруга.
Це ти організовуєш бої покинутих дітей?
-Клер! -Це правда?
Нехай говорить. Усе гаразд.
Це її думка.
Але вона вважає тебе дитиною.
Ти дитина, Ассане?
Ми сім'я. Це не в'язниця.
Якщо Ассан хоче піти, хай іде. Це його вибір.
Ясно?
Роби як знаєш, але не шукай мене.
Справжні друзі не відвернуться.
Подумай про це.
Що сталося?
Та знаєш.
Послизнувся.
Потрібен лід, щоб зменшити набряк.
Тобі хоча б знеболювальне дали?
Не хвилюйся.
Обслуговування номерів бездоганне.
Принаймні ти досі жартуєш.
Бене, я маю тобі дещо сказати.
Він зв'язався зі мною.
Хто?
Ассан.
Ти про що?
Він мертвий.
Можеш більше не брехати.
І я тебе не звинувачую.
Він мені все розповів.
Про лист, який ти надіслав в «Опонент».
Як ти зустрів його в морзі. Фальшивий похорон. Я все знаю.
Я був проти.
Присягаюся.
Вибач.
Він сказав, який у нього план?
Решта плану?
Не знаю.
Гадки не маю.
Де він?
Ти не знала.
Ні.
Але тепер знаю. Дякую, Бене.
Дякую.
Стій.
Вітаю в моїй порожнистій голці.
-Справді? -Так, це мій дім.
Неймовірно. Це все ти зробив?
-Упізнаю шапочку. -Так.
Через неї у мене забрали справу.
Ти ще решти не бачив.
Круто.
Гаразд.
Ого.
Вражає.
З тебе вийде гарний коп.
Я кращий злодій.
Ассане, ми можемо зробити все за правилами.
Розслідуємо справу, дізнаємося, хто це зробив, і врятуємо твою маму.
Я ж казав. Я не працюю з поліцією.
Я працюю з Жюстеном Авісто.
Найбільшим колекціонером краденого мистецтва.
-Ніколи про нього не чув. -Скоро почуєш.
Люди, які викрали мою маму, чекають на мене завтра.
Тож я не можу бути Люпеном.
Логічно.
Ти будеш Жюстеном Авісто.
-Ти серйозно? -Так.
Знаєш що? Дякую за екскурсію. Класно було.
Але я коп. Ясно? Я не маскуюся.
Я дам тобі вибір. Добре?
Ти матимеш картину, браслет Тари Ксанґ і Чорну перлину.
І допоможеш врятувати мою маму.
Або… Ось.
Дзвони Белкасем. Нехай прийде й заарештує мене.
Ти казав, що ти коп, Ґанімаре.
Вчини правильно.
Гаразд… Врятуймо твою матір, а тоді ти здасися.
Така була угода.
Я роблю це для неї.
Вона тобі подякує.
Що далі?
Створимо Жюстена Авісто. За мною.
Так.
Непогано.
Дуже приємно, пане Авісто.
Мені подобається.
Треба 20 мільйонів. Де ми їх дістанемо?
Гроші не проблема, пане Авісто.
Вітаю, Лассере.
Ми знайшли покупця.
Він буде в готелі «Дерватт» завтра о 22:00.
Жюстен Авісто.
Зустрінетеся завтра там.
До завтра.
Ґанімаре.
Гра почалася.
Тепер не можна облажатися.
Не хвилюйся. Усе буде добре.
Це був Жюстен Авісто.
-Я впізнав. -Нормально?
Так, непогано.
Я трохи змінив голос.
Кладовище зачиняється.
Прошу пройти до виходу.
Кладовище зачиняється.
-Вихід сюди. -Гаразд.
Дякую.
Ґанімаре, Авісто готовий?
Так.
Не дуже нервуєш?
Ні, усе гаразд.
Розслабся.
Пам'ятай: в Авісто немає проблем у житті.
Він багатий.
Купує Мане.
Легко казати.
Я на місці.
А тепер голосом Авісто.
Я на місці.
Щасти.
Це Жюстен Авісто.
Ви, мабуть, чули про нього.
Ні.
Я його не знаю.
Із цікавості,
що я мала про вас чути?
Про мене?
Тобто?
Я надто скромний, щоб відповісти.
Нехай пан Лассер скаже.
Я надто скромний, щоб відповісти.
Нехай пан Лассер скаже.
Що ж…
Пан Авісто — відомий колекціонер мистецтва.
Ми часто співпрацюємо.
Я купив багато картин.
У мене нема проблем, розумієте?
Я багатий.
І збираюся купити Мане.
Тоді рада знайомству.
Я теж.
Прошу.
Почнемо, якщо ви не проти.
Пан Авісто пропонує за картину 17 мільйонів євро.
Ви жартуєте?
Вона коштує 50.
На звичайному ринку — так.
Але чорний ринок інакший.
Ви на нього працюєте?
Я думала, ми можемо вам довіряти.
Слухайте.
Не гаймо мого часу.
Якщо ви не зацікавлені, скасуймо продаж.
Я прийму 25 мільйонів.
На жаль, 20 мільйонів — моя межа.
Згода.
Ну ось.
Можете перевірити.
Усе тут.
Вип'ємо?
Швидше!
Знайдіть Жюстена Авісто!
Ви двоє — туди. Решта за мною!
Групо Б, перевірте поверх!
Швидше!
Дякую.
Ґанімаре, дякую за допомогу.
Але решта тебе не стосується.
Гарна робота.
Картина, браслет…
Можеш навіть костюм залишити.
Ти заслужив.
Ти впорався як профі.
Дуже гарне надбання.
-Поліція! Ані руш! -Руки вгору!
-Хто з вас Жюстен Авісто? -Він.
Це я, Софіє. Це я.
Це я, Йоссеф. Я поясню.
-Послухай. Дай пояснити. -Якого біса?
Я хотів повернути Мане й браслет Тари Ксанґ.
Ходімо поговоримо.
Ґедіра!
Гроші в мене.
Але є проблема. Велика проблема.
Я вже їду.
Так, зізнавайся.
Я застаю тебе в маскуванні з двома злочинцями,
картиною Мане і вкраденим браслетом.
Серйозно, що я маю думати?
Що я кажу правду.
У мене був план повернути Мане. Я діяв.
Я хотів отримати все, зокрема перлину.
А що ти тут робиш?
Я отримала інформацію.
Алло?
Белкасем?
Так. Хто це?
У мене є інформація.
Відомий колекціонер, пан Жюстен Авісто…
-Хто? -Він хоче купити вкрадену картину Мане.
Сьогодні в готелі «Дерватт» о 22:00.
-І я маю вам вірити? -Як хочете.
Готель «Дерватт».
Сьогодні о 22:00.
На вашому місці
я б узяв підкріплення.
Добраніч, Софіє.
Стривай.
-Не кажи… -Чекай. Що ти робиш?
-Ми ще не закінчили. -Гаразд. Ти мені не віриш?
Подивися останнє відео на телефоні.
Дивися.
-Останнє відео на телефоні… -Останнє.
Вона мені подобається… А що таке?
Так, подобається. Вона вродлива.
Що?
Вона всім подобається.
Вона гарна, розумна, освічена…
-Вітаю. -Вітаю.
Це мій колега Віктор.
-У тебе є дівчина. -Ні.
-Немає. -А твоя колега?
Вона вродлива, розумна, освічена, уважна…
Перепрошую.
Так, Клер?
-Що таке? -Нічого.
Не хвилюйся.
-Мені приємно. -Я не це хотів тобі показати.
Серйозно.
Що будемо робити?
Ти про нас?
Ні, не про нас.
-Що нам сказати босу? -Авжеж.
Скажемо, що повернули краденого Мане.
Це ж правда.
Це правда.
Правда.
Ти як болячка в дупі.
Агов, Келлере!
Це Ассан.
Стріляй, кажу!
Ну ж бо.
Бий. Сильніше!
Бруно розповів про матір.
Прояви себе. Зроби щось із цією люттю.
Перлина й картина другорядні.
Щоб ніхто не попсував твого личка.
Але я знаю Манон.
Вона мене не зрадить.
Моя справжня мета…
Справжня мета…
Завдати тобі болю.
Сильного болю.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин