Raoul? Det er mamma. Er du ikke hjemme?
Jeg er fortsatt på sykehuset og kommer ikke hjem på en stund.
Onkel Martin kommer innom.
Han kommer fra politistasjonen om fem minutter.
Det var alt. Jeg elsker deg.
Vi ses senere.
-Sovet godt? -Hva er alt dette?
Dette er livet mitt.
Jeg er alle sammen.
Men akkurat nå er jeg ingen.
Jeg har mistet vennen min og familien min. Selv perlen.
Fint at du er her. Jeg fant deg.
Jeg har en million spørsmål.
Jeg har faktisk bare ett.
Hvorfor?
Hvorfor ble du ikke med for 25 år siden?
Etter at dere dro til Frankrike…
…hadde jeg bare ett mål.
Å tjene nok penger til å bli med deg og faren din.
Jeg var nesten ferdig.
En uke eller to til, så hadde jeg råd til billetten.
Men sjefen min var en tyv.
En dag, uten varsel,
bestemte han seg for å halvere alle ansattes lønn.
Unnskyld meg?
Gi meg pengene mine!
Jeg fikk selvfølgelig sparken.
Jeg bestemte meg for å ta tilbake det som var mitt.
Det som var vårt.
Men jeg ble arrestert.
Da du ringte meg i fengsel, var jeg så skamfull.
Unnskyld.
Jeg visste ikke når jeg ville slippe ut.
Jeg kunne ikke gjøre noe for deg.
Da jeg kom ut, hadde jeg ingenting igjen.
Jeg ble en tyv.
En ekte en. En av de beste. Som deg.
Men tro meg…
Det var ikke én dag jeg ikke tenkte på deg, Sanni.
På deg og faren din.
STEMMEMODIFIKASJON
-Ja, Claire? -Assane, du må komme hit.
Jeg trenger deg.
-Du kalte meg Assane. -Jeg vet det er deg.
Vi har kastet bort nok tid. Kom hit.
Jeg kommer.
Ok. Raoul?
Det går bra.
Du kan gå.
Jeg sa jo at han levde.
Utrolig.
Denne veien.
Utrolig.
-Er dette skjulestedet ditt? -Det er min hule nål.
Vi er trygge her.
Du har hele samlingen!
-Jeg antar bare Ben vet om dette stedet. -Ben pleide å være den eneste.
Hallo.
Hils på Mariama.
Moren min.
Så hyggelig å møte deg.
-Raoul? -Ja.
I dette verdensmesterskapet er det Frankrike mot Brasil…
Jeg sa at ingen ville være her.
Jeg vet ikke, Keller.
Dette er ikke riktig.
-Hva har de gjort oss? -Hva?
-De er rike. -Vi trenger ikke penger!
La meg forklare deg noe.
Gjør som jeg sier, eller så kan dere stikke av.
Ikke kom gråtende når sosialtjenesten kommer.
Det franske laget, iført blå og hvite shorts og røde sokker.
Og det brasilianske laget med sin tradisjonelle gule trøye.
Det franske laget gleder seg…
Ok.
Kampen starter om fem minutter. Gjør dere klare.
Kan jeg hjelpe deg?
Nei. Det går bra.
-Hva gjør du? -Kom og se.
Er dette den du har?
Hva har jeg?
-Ja, jeg har den. -Har du den?
-Nei, jeg har ikke den. -At han våger.
Det er et falskt registreringsnummer.
Den er stjålet.
-Jeg forstår ikke. -Få nøklene.
-Jeg ringer eieren… -Og sier at vi beslaglegger den?
Det gir ingen mening! Bruk hodet. Med mindre du er på hans side.
-Hvem sin side? -Tyvenes side. Er du det?
Eller på politiets?
-Jeg er med politiet. -Så gi meg nøklene.
Dette er en inngripen. Skynd deg.
Greit.
-Nøklene! -Beklager.
Nøklene! Takk.
Behold denne.
-Takk. -Takk.
Greit.
-Unnskyld meg. -Ja?
Kan du signere en kvittering?
-Ja. Hva heter du? François? -Ja.
-François. Jeg liker det. -Ja.
-Penn. -Prosedyren må følges.
-Unnskyld? -Ja?
-Hjelp meg med fortøyningen. -Ja, beklager.
-Selvsagt. -Sånn.
-Unnskyld meg. -Se opp for sprut.
-Det spruter litt. -Sånn. Går det bra?
-Du er klar. -Takk.
-Hva gjør du? -Ingenting. Hvordan går det?
-Han lyver, ikke sant? -Selvsagt lyver han. Og dårlig også.
Sånn.
Innenriksministeren. Han kan få alle ut av fengsel.
-Som Ben. -For eksempel.
Den fyren er utrolig korrupt.
Om jeg presser ham, nekter han ikke.
Hva?
-Skal du rane en minister? -Vent…
Vi venter ikke et sekund. Claire og jeg har snakket og bestemt oss.
Vi skaffer ham en god advokat og går i skjul.
-Langt fra Paris. -Ja. Finn et trygt sted.
Du kan gjøre det? Det er ikke ideelt, men vi er ikke en ideell familie.
Vi er i det minste sammen og kan bygge et nytt liv.
Da vil vi være på rømmen.
-Kall det hva du vil. -Jeg tror dette allerede ble foreslått.
Du var imot det.
Ja, jeg var imot det fordi du var i live.
Men du er død nå. Du får ikke bestemme.
Jeg skjønner det.
-Så jeg får ikke si noe? -Nei.
Greit.
La meg avslutte et par ting.
Vi finner en advokat til Ben og drar om to dager. Fungerer det?
Greit for meg.
Du har god innflytelse på ham.
Hør på meg.
Du har en kone og en sønn som trenger deg. Ingen flere ran eller forkledninger.
Lover du?
Jeg lover, mamma.
Oberst Ali Abdelkerim.
Den tsjadiske hæren. Min respekt, oberst.
Kjenner jeg deg?
Vi tjente sammen i Tsjad. Operasjon Limousin. 1969.
Jeg var i Paris og ville si hei.
-Jeg husker ikke. -Jeg er ikke overrasket.
Jeg var guiden din da jeg var 13.
I den alderen ser vi alle like ut. Du sa det selv.
-Jeg husker det godt. -Utrolig…
Ali!
-Lille Ali! -Det stemmer.
Jeg husker det godt. Lille Ali!
Det er godt å se deg igjen. Kom inn!
-Kom inn. -Takk, oberst.
For en glede!
-Så fint å se deg. -Deg også.
Vet du hva? Jeg er glad jeg ikke er i hæren lenger.
Det er ingen ekte menn igjen, Ali. Bare skrullinger.
Jeg vet vi ikke kan si sånt lenger.
Datteren min kaller meg en gammel reaksjonær.
Det er greit for meg, oberst. Du har alltid snakket fra hjertet.
Det stemmer.
Jeg ble soldat for å bli som deg.
-Virkelig? -Ja.
Jeg vet ikke hvorfor du ikke ble general.
Det er rart. Vet du hva? Endelig våknet sjefene på toppen!
De gir meg æreslegionen i Beauvau i dag.
Endelig!
Det er på tide! Pokkers politikere!
Fleksible og kattemyke.
Herregud!
Du husker mottoet til sjette infanteriregiment!
Selvfølgelig.
-Fleksible… -Og kattemyke!
Vent.
Hva gjør du i ettermiddag?
-Ikke noe viktig. -Jeg tar meg av det.
-Fleksible… -Og kattemyke!
Kom igjen. Gå!
Kapteinen skuer mot stadion som kan gi Brasil...
-Kom igjen. -Vent.
Det er ingen her.
-Er du sikker på dette? -Jeg er sikker.
Jeg er sikker på at vi går glipp av årets kamp.
Eller århundrets ydmykelse. Vi vet ikke. Det kan være 2-0 til Brasil.
Ikke si det.
Bingo.
Lagets gnist er helt borte, og franskmennene har overkjørt dem.
Nei, det er ikke tilfelle. Det er dette lagets problem.
De er alltid på vakt.
Så lenge vi ikke vet forskjell, er vi alltid i trøbbel.
Ja, alltid i trøbbel…
Hvil, gutten min.
Ali!
-Hvordan går det? -Bra. Med deg?
Jeg har det bra.
Kom, jeg vil presentere deg for noen.
Ali, dette er innenriksministeren. Frankrikes politimester.
Minister, la meg introdusere deg for oberst Ali Abdelkerim.
En god gutt som var nyttig for oss da vi var der borte.
-Hyggelig å møte deg. -I like måte.
Ansiktet ditt ser kjent ut. Har vi møttes?
Du vet, minister, det er tusenvis av ansikter som mitt.
De som kjempet for Frankrike.
Som blødde for et flagg som ikke var deres eget.
Jeg klager selvfølgelig ikke.
Republikken har vist mye takknemlighet.
-Jeg har en fin medalje. -Selvsagt.
Beundringsverdig.
Republikken takker deg for ditt offer, mister…
Abdelkerim.
Sønn av Mariama og Babakar.
Beundringsverdig.
Skal vi starte seremonien?
Du fikk ham ned fra sin høye hest!
Jeg kjøper en drink til deg når de har gitt meg medaljen. To.
Mottatt.
På stedet hvil.
Ses senere.
Kan jeg hjelpe deg, sir?
Ikke kall meg "sir", gutt.
-Det er oberstløytnant. -Jeg beklager, oberstløytnant.
Men dette er ministerens kontor. Du må gå ned igjen.
Idiot! Hvordan kan du være så klønete?
-Finn veien selv. -Ja.
Ikke rør meg! Ikke tørk det, du sprer det.
-Hva skjer? -Utrolig.
Smokingen min er ødelagt på grunn av denne idioten!
Hva med litt respekt?
INNENRIKSMINISTER GRADERT
Åpne, sir!
Inntrenger på ministerens kontor. Ingen forlater departementet!
Kom igjen!
Bryt ned døra hvis dere må. Ta ham!
Det har vært et innbrudd. Vi ransaker alle.
Bli i departementet.
-Hva skjer, oberst? -Jeg har ingen anelse.
Et innbrudd.
Spre armene, sir.
-Alle sammen, åpne veskene. -Eier du ikke skam?
Vi tjente sammen i Tsjad!
Han følger bare ordre.
Si meg, pennetrykker, skal du arrestere ham for et stetoskop?
Han er militærlege!
En gave fra instruktøren min. Det har vært med meg siden.
Ok, du kan gå.
Fleksible…
Og kattemyke.
Har du den?
Selvsagt. Jeg er ikke senil.
Du har en kone og en sønn som trenger deg. Ingen flere ran eller forkledninger.
Lover du?
Jeg lover, mamma.
Du kan lyve til kona di, men ikke moren din. Du gjør det vel uansett, du.
Vi kan ikke rømme, mamma.
Keller glemmer det ikke. Jeg har en plan.
Ok.
Så la meg hjelpe deg.
Hva er planen din?
Vi kan sikkert finne noe på ministeren.
Men jeg må inn på kontoret hans.
Du er så klønete!
-Finn veien selv. -Ja.
Ikke rør meg! Ikke tørk det, du sprer det.
Utrolig.
-Skap en avledning. -Smokingen min er ødelagt!
-Hva med litt respekt? -Ja.
Hva gjør du her?
Jeg trodde vi skulle servere overalt.
Nei, gå ned igjen.
-Ok. -Ja. Kom igjen.
-Hva gjør du her? -Jeg var på toalettet.
Gå ned igjen, sir!
I mellomtiden åpner jeg safen.
De vil ransake meg ved utgangen.
Betjent!
Jeg så en mann gå inn på ministerens kontor.
Men den mannen… Vi kjenner ham ikke.
-Gå ned igjen. -Ok.
Så du tømmer safen.
Åpne, sir!
Du må gå inn på kontoret mens jeg rømmer.
Inntrenger på ministerens kontor. Ingen forlater departementet!
Når du er på kontoret, har du nok tid til å tømme safen.
Ta det du trenger, og kom deg ut fort.
Hvordan vet jeg hva jeg skal ta?
Jeg gir deg et hint.
Vent. Hvorfor ransaker de ikke meg?
En venn fortalte meg noe veldig sant.
Når man er en kvinne på min alder og ser ut som meg,
blir man sett på som søppel.
Én ting er mer usynlig enn en svart mann i 40-årene.
En svart kvinne.
-I… -Vær forsiktig, unge mann.
Av en viss alder.
Vennen din høres smart ut. Kan du introdusere meg?
Det er for sent.
Hvis dette går bra, blir hun sikkert stolt av oss.
Vi møtes på gårdsplassen.
Det har vært et innbrudd. Vi ransaker alle. Bli i departementet.
Fleksible…
Og kattemyke.
Vi rømmer gjennom tunnelene.
-Har du den? -Selvsagt. Jeg er ikke senil.
Vi har blitt sett. Kom igjen.
Stopp!
De rømmer gjennom tunnelene.
Går det bra, mamma?
Ja. Fortere! Ikke bekymre deg for meg.
Ta til høyre.
-Hvor er vi? -Under Elysée.
Ved angrep evakuerer de presidenten her. Snart fremme.
Jeg kan ikke svømme!
Slapp av, jeg planla dette. Kom igjen.
Skynd dere! Denne veien!
De slipper unna!
-Stopp! -Kom igjen!
Fortere!
Stopp!
Faen!
Jeg kan ikke tro det!
Alle kan gå inn her.
Minister, vi tror de rømte via tunnelene.
Faen!
MEG
Alle ut.
Ut!
Stjal du telefonen min?
For Frankrikes politioverhode er det en utmerket konklusjon.
Jeg så på kontaktlisten din og så mange folk.
Smuglere, våpenhandlere, nasjonalistledere.
Overraskende for en som er så lite korrupt.
Hvor mye vil du ha?
Det handler ikke om penger.
-Få noen ut av fengsel. -Du tuller.
Aldri i verden.
Jeg forstår. Det gir mening.
Jeg sender mobilen til pressen.
Jeg lar deg gå.
-Jeg skal ikke forstyrre deg mer. -Nei, vent!
Hvem vil du få ut?
BOIS D'ARCY FENGSEL
-Hallo. -Hallo.
Skriker du…
…havner vi begge i fengsel.
Kan jeg fjerne hånden?
Hva vil du meg?
Hjelp meg å fange Keller.
Han er den eneste som tok seg av meg.
-Vil du at jeg skal tyste på ham? -Ja.
Du vet vel ikke hva lojalitet er?
Jeg var 17.
Hva vil du? Sende oss i fengsel istedenfor Keller?
-Du sviktet familien din. -Hvilken familie?
En familie som tvinger barn til å slåss, som tvinger dem til å stjele.
Til å drepe.
Keller fortalte deg aldri hva som skjedde i 1998.
Hva tok dere?
-Jeg vet ikke! -Ro ned. Vi har kjørt fra ham.
Hvor er smaragdene?
Hvor faen er smaragdene?
Faen.
Faen!
Åpne hanskerommet!
-Hva? -Åpne hanskerommet. Fort!
Kom igjen!
-Hva vil du jeg skal gjøre? -Skyt.
-Er du gal? -Skyt!
-Bruno! -Jeg sa skyt. Skynd deg!
-Nei, det gjør jeg ikke. -Enten skyter du, eller så dreper jeg deg.
-Kom igjen, skyt! -Ikke hør på ham.
-Ikke la ham påvirke deg. -Skyt!
-Slipp den! -Skyt!
-Slipp den!
-Skyt! -Bruno!
Se opp!
Går det bra?
Han tvang meg.
Jeg vet det.
Det var et uhell.
-Politiet er her. -Det var et uhell.
Vi var unge. Han utnyttet oss.
Han sa han beskyttet oss, men han brukte oss.
Det er den ekte Keller.
Du kan ikke fortsette å være syndebukk.
Manon, du vil ikke tilbake i fengsel.
Så gjør det.
Ring ham.
Avtal et møte.
PRIVAT NUMMER
-Hallo? -Det er meg. Jeg er ute.
Allerede? Hvordan klarte du det?
Prosedyrefeil.
Vi må dra nå og bli kvitt perlen.
Jeg fant en kjøper. Vi møtes ved Triumfbuen i kveld.
-Vi møtes der. -Ok.
Vi gjør det. Vi ses i kveld.
Her er den!
En nydelig kalvekjøttgryte.
Flott.
Hvem sin favorittrett?
Lupins, selvfølgelig.
Nei.
Faren min.
I morgen drar vi.
Vi skal alle bli fri.
Endelig.
Det er ikke den.
Hvor er den?
Den er det.
Ok.
"Grimaudan, tidligere politiinspektør. Private forretninger utført."
DEN SORTE PERLEN
Selvsagt.
Søren.
-Hallo? -Hallo, Sofia?
-Assane kontaktet meg. -Hva sa han?
Han er på Place de l'Étoile med Den sorte perlen.
Greit. Sa han at han er der?
Nei, men han kommer definitivt.
Han sendte meg et bilde av Triumfbuen signert Grimaudan.
Grimaudan er Lupins alias i…
I Lupin lurer Ganimard igjen?
-Ikke sant? -Det er Lupins alias i Den sorte perlen.
Vi har et tips om perlen. En fyr ved navn Keller har den.
En annen forbryter? Det gir mening!
-Vi må gripe inn raskt. Stol på meg. -Gripe inn i hva?
Du har gått fra vettet.
Du ba meg si fra når Assane tok kontakt. Det er det jeg gjør.
Vær så snill, stol på meg. Assane kommer sikkert. Vi må gripe inn.
Ok. Vi gjør det.
-Men du bør ikke ta feil. -Vi ses der.
Hun kommer ikke.
Hva gjør du her?
Det er over. Hun forrådte deg.
-Hva snakker du om? -Manon.
Du kom etter moren min. Jeg vendte dama di mot deg.
Hun er på min side.
Vil du gjøre dette foran alle? Du vet ikke utfallet.
Årene har tynget deg.
-Hva vil du? -Jeg fikk hevn. Jeg vil ha perlen.
-Umulig. -Jeg vet at du har den.
Gjør som du vil. Politiet er på vei.
Du gjør det igjen.
-Det var et uhell. -Purken er her.
Politi! Ikke rør deg. Slipp våpenet.
Drepte du en purk? Da får du 25 år.
Kom igjen!
Jeg satt 25 år i fengsel på grunn av deg.
Det er din skyld.
-Bruno skjøt, ikke jeg. -Vi var barn. Du utnyttet det.
Vi ville gjort alt for deg.
Det var ikke Bruno som skjøt, men deg og grådigheten din.
Jeg hjalp dere.
-Alt jeg ba om var lojalitet. -Kaller du det lojalitet?
Du ville ha oss som marionetter!
Kom igjen! Der oppe!
Du har ikke forandret deg. Assane Diop, den jævla tysteren.
Gi meg perlen.
De har ingenting på deg. Du blir en fri mann.
Så?
Perlen eller friheten din?
Gi meg den.
Kom igjen, vi skal opp!
Fortere!
-Vi går opp. -Løp!
-Fortere! -Kom igjen!
Fort!
Det er en dør der borte.
-Politi! Ikke rør deg! -Det er han!
Jean-Luc Keller.
Du er arrestert.
Det var ikke meg. Assane Diop stjal perlen.
Hvor er Assane?
-Han er der borte. -Kom igjen.
Du er arrestert for drapsforsøket på Ferdinand Marchal.
Ta ham.
Hei! Hva i…
Fortere. Kom!
Fort!
Nå får du arrestere meg.
Du er bedre enn Ganimard.
-Du er like god som Lupin. -Kanskje, men jeg er ikke Lupin.
Det er over.
Vær så god.
Vi drar.
Assane?
-Hvor er perlen? -Jeg har den ikke.
I boken manipulerer Lupin en skurk til å ta perlen.
Det vet jeg.
-Du gjorde det samme med Keller. -Bra jobbet.
-Du kjenner klassikerne. -Hva?
Det er en dør der borte.
Få se.
Unnskyld meg?
Daten min dukket ikke opp.
-Pokker. -Ja.
Det er synd å måtte kaste rosen.
Det er sant.
-Kan jeg gi deg den? -Ja.
-Ha en fin kveld. -I like måte.
Damer. Beklager å stoppe dere.
Jeg vet at jeg er en dust, men jeg har et spørsmål.
Ga en høy, kjekk fyr deg den rosen?
-Ja. -Ja.
Å nei.
-Hva er galt? -Han var daten min.
Jeg var sen, så han tror at jeg ikke kom.
Hva skal jeg gjøre med det?
Hvis du gir meg rosen, og jeg ser ham, kan jeg gjøre det godt igjen.
Selvfølgelig. Her.
-Jaså? -Den er din.
-Takk. Du er en livredder. -Ha en fin kveld!
Lykke til!
Hallo, Claire? Det er meg, Assane.
Jeg rotet det til.
Nei, jeg kan ikke si det. Men du hadde rett. Unnskyld.
Hva om jeg ba deg om å dra langt herfra?
Langt unna Keller, nabolaget, alt. Vil du bli med meg?
Vil du bli med meg eller ikke?
Hva sier du?
MØT MEG PÅ TOGSTASJONEN. KJØP FIRE BILLETTER.
Claire. Min kjære.
Tilgi meg. Nok en gang dukker jeg ikke opp.
Men denne gangen er det en god grunn.
Innen du har lest dette brevet, har jeg overgitt meg til politiet.
Når jeg er i fengsel, glemmer folk meg.
Og det er helt greit.
Det er på tide at verden glemmer Assane Diop.
Du og Raoul må starte et normalt liv.
Det tok meg en stund å forstå det, men du hadde rett hele tiden.
Som vanlig.
Vil du virkelig gjøre alt godt?
Overgi deg.
Det er den eneste måten.
Du hadde rett. Det var den eneste måten.
For å bli kvitt Keller, så dere slipper fri.
Det var på tide at jeg tok ansvar.
Og betaler for skaden jeg har forårsaket.
-Hvor skal vi begynne? -Fra begynnelsen. Jeg skal fortelle alt.
-Jeg har tre betingelser. -Jeg visste det.
-Jeg lytter. -Slipp Benjamin Férel fri.
Og gi ham dette.
Det er alt, min kjære.
Det er ikke slutten vi håpet på, men dere er fri.
Så lenge dere er i hjertet mitt, vil jeg være i deres.
Jeg elsker dere.
Assane.
Og det tredje?
Noe å lese på.
Diop. Jeg har noe til deg.
Fra naboen din.
Beskjeden er overlevert.
CAGLIOSTROS HEVN
"Gåten var i deg. I din sjels hemmelighet.
For å fange deg og bygge opp din tillit."
"Jeg ønsket kjærligheten din velkommen.
Kanskje du trodde jeg følte den selv.
Du elsket meg virkelig."
"Dermed mistet du klarheten."
Tekst: Trine Friis