SERIÁL NETFLIX
KNIHA II: ŽALMY
Ahoj, Warrene.
Pojď sem.
Vyřiď starostovi a slečně Keanové,
ať na pláž chodí jen v rukavicích a gumácích.
- Vyřídím. - Jo.
Pane starosto, šerif říká, že na pláž máme chodit jen…
- A co se podle něj stalo? - Dej mi ten…
Odveď prosím dámy z pláže, Warrene.
Wade, tohle musíme probrat.
- Hned to bude. - Máme…
Není třeba, chlapče. Po pláži ještě chodit umím.
Jak myslíš, Bev.
Máš svou hlavu. Šerife!
Brýtro.
Říkal jsem přece… Nechoďte sem, dokud nevíme víc.
Může to být nemoc nebo infekce.
V roce 2002 tu bylo celé hejno…
Špačků. Byli to špačci.
Spadly jich na pláž celé stovky.
Na celé město. I na náměstí.
Nikdo to pořádně nevysvětlil. Jen dohady.
Blesky, hluk, nemoc. Nepřišlo se na to.
A hejno delfínů. Taky tady.
Bylo jich přes tucet. A nebyli pokousaní.
A teď zas tohle. Co to sakra je?
- Kočky žily na blatech. Spláchlo je to? - Možná.
Utopily se?
Na blatech nebyla povodeň
už přes dvacet let, ale tahle bouřka stála za to.
Možná jo.
Ale mluvil jste o nemoci nebo infekci?
Žádná ropa tu ale není.
Podívejte se.
- Nechoďte moc blízko. - Jasně.
Ať nechytíte parazity. Tady.
Ne, ropa tu není.
Ale je to děs. Měl jste vidět…
Místním tu často po lijáku vyplavou hrozné věci.
Ale ropu byste poznal. A ucítil…
Aspoň že tak. To je úleva.
Má zlomený vaz. A ránu.
Od rána na nich hodují racci.
No právě.
Není tu žádná krev. Na kočkách ani na pláži.
Asi se to stalo, než je to spláchlo, nebo ve vodě.
Že by nějaký dravec?
Třeba orlovci. Nebo žralok?
Možná spousta malých žraloků. Nevím.
Ti tu dřív byli. Před tou…
Dlouho jsem je tu neviděl, ale dává to smysl.
Třeba se žraloci vracejí.
To není až tak špatné.
Kde jsou žraloci, tam jsou i ryby.
Jsem tu nový, takže…
Nevím, co máte na ostrově za zvířata.
„Máte?“ Teď je to i váš ostrov.
Co máme na ostrově. Svěřil jsem to Edu Flynnovi.
- Fakt? Je tamhle? - Jo. Už od rána.
Orlovci prý jich uloví nanejvýš pár,
ale tolik ne.
Třeba se kočky porvaly mezi sebou.
Na blatech je to boj o přežití.
Třeba je vyděsila ta bouřka.
- Měl jen jednu. - Co to je?
- Když tak pošle víc. - Řekls mu, kolik jich je?
To jsem nevěděl.
Řekni mu, že tu není pár koček, ale stovky. Víš co?
- Pověz mu, ať sem přijde. - A proč?
Radši je spálíme, kvůli nemoci.
Dáme je na hromadu a spálíme.
Dál od lidí. Bude to smrad…
- Zadržte. - Skočím pro další.
Ať sem přijde!
To se lidem nebude líbit.
Je to moc drastické. Už jsme tu zažili divné věci.
Je to v zájmu veřejné bezpečnosti. Poděkují vám za to.
Starosta nehazarduje se zdravím občanů.
Máte prima kluka. Je fajn, že takhle pomáhá.
No jo… Chce se tu na všem podílet.
Tak to má být. Když se tu
někdo straní ostatních, trpí tím všichni.
Moc rád bych vás dva viděl na mši.
Nechci, abyste konvertoval.
Máte vlastní víru. Bůh vám žehnej.
Respektuju to. Vím, že jezdíte v neděli trajektem
do mešity na pevnině.
V pátek.
Skvěle, my totiž máme bohoslužby v neděli.
Vyplatilo by se vám,
kdybyste se ukázal.
Stačí, abyste přednesl čtení, nic zásadního.
Nemusíte se stát členem,
jen lidem ukažte, že sem zapadáte.
Chápete mě, šerife?
Jo, asi je spálíme.
- To je rozumné. Ať neriskujeme. - Jo.
Seženeme benzín, vykopeme jámu a vypískujeme ji.
Brýtro, Ede.
Riley. Páni, viděli jste už něco takovýho?
Myslím tím dílo přírody, ne tu ropnou skvrnu.
V roce 2002 spadlo
z nebe celé hejno špačků.
Tohle byla nějaká bouřka.
Riley v ní byl venku, ale kočky na pláži neviděl.
- Tys byl za bouřky venku? - Ale proč?
Viděl jsem… Zdálo se mi, že něco vidím.
Jo. Pátera Pruitta.
- Cože? - Nevím, co jsem viděl.
- Říkals, žes ho určitě viděl. - Fakt nevím.
- Vždyť je na pevnině. - Já vím.
Třeba jsi viděl někoho jiného. Nedělal někdo něco těm kočkám?
Kočky jsem neviděl. Nevzpomínám si.
Nedíval jsem se k přílivu.
Jak je, Riley? Jaké to je, být zpátky?
Modlili jsme se za tebe každý týden.
Díky. Je to dobrý.
Brýtro!
Brýtro. Panebože.
Jo. Radši tam nechoď.
Četl jsem, že kočky jsou pro těhotné lidi rizikem.
- Myslím ženy. - Jo, ty většinou otěhotní.
Začíná to na „toxo“. Parazit v kočičím trusu
může těhulkám ublížit.
Toxoplazmóza. Je to asi mýtus.
Spíš to chytneš při zahradničení.
Dobře… Ale je tu spousta koček. Neriskuj.
Co se stalo? Jsou tu snad všechny toulavé kočky z blat.
Jo. A všechny je spálí.
Promiň mi ten včerejšek. Chtěl jsem se omluvit.
Za co?
Že jsem toho na tebe tolik navalil. Už to neudělám.
To nic. A vidíš, funguje to. Našel sis nějaký cíl.
- Jo, likvidaci koček. - Někde začít musíš.
Divoká noc. Přísahám, že jsem viděl…
Víš, jak páter Pruitt vždycky nosí kabát a klobouk?
Asi jo.
Včera v noci jsem viděl…
No nic. Je na pevnině. Jsem prostě cvok.
Jdu pálit kočky. Ať stihnu trajekt.
- Už nás opouštíš? - Ne, mám jen schůzku.
- Něco dobrého? - Ne, jen…
Nechoď k těm kočkám.
Ať nechytíš toxo-kočkózu nebo co to bylo.
Neříkej mi, co mám dělat.
Při přijímání dnes zpíváme píseň 400 z červeného zpěvníku.
„Svatý, svatý, svatý.“ Povstaňte, prosím.
Svatý, svatý, svatý!
Pán Bůh všemohoucí.
Z jitra hned náš hlas
a srdce v písni vznáší se.
Svatý, svatý, svatý
v milosti a moci,
tys naším Bohem,
svatá Trojice.
ANONYMNÍ ALKOHOLICI
„V noci, kdy se za nás vydal, vzal při večeři chléb,
vzdal ti díky a požehnal,
lámal, dával svým učedníkům a řekl…“
BUĎ K SOBĚ UPŘÍMNÝ - IV
Úspěšný týden. Všem vám blahopřeji. Zasloužíte si to.
- Tělo Kristovo, Leezo. - Amen.
Tělo Kristovo.
- Krev Kristova. - Amen.
Kde jste byl před námi?
To zajímá všechny. Farníci tu hodně drbou.
Fakt hodně.
Když se zeptají, rád jim to povím. Ale…
S naší minulostí se to má takhle.
Je samozřejmě důležitá.
Ale ne tolik jako budoucnost.
A všechno, co mě na té cestě potkalo,
mě zavedlo sem.
I když jsem to tehdy nevěděl a neviděl.
Tak trochu jako ty.
Já jsem celý život tady.
Jistě, ale také máš nějakou minulost.
Ukazoval jsem sem. Víš, co to je?
Tudy se ubíráme kupředu, ať to víme nebo ne.
Je to Bůh.
Ukazoval ti sem, stejně jako to ukázal mně.
Dobré ráno!
Pojď, kámo.
Jsi v pořádku?
Leezo?
Jo, dobrý.
Nic mi není.
ROZVRH HODIN
Jsi v pořádku, Bev?
Erin.
- Překvapilas mě. Co potřebuješ? - Windex.
Zkusilas tam přidat trochu vody? Pak z něj dostaneš víc.
Už jsem tu láhev vyhodila. Ale příště to zkusím.
Tvá matka vracela prázdné láhve
sem do skříně.
V půlce z nich byla často jen voda.
Nesnášela plýtvání.
Musela jsem je vyhodit já. Říkala jsem jí: „Peggy Greenová,
ty láhve nás tu jednou zavalí a pohřbí.“
A tys ji prostě vyhodila.
To je vtipné.
Vtipné je, že doma vyprázdnila každou flašku.
Na.
- K čemu to je? - Na krysy.
Po té havárii se přemnožily.
Bylo jich jak kobylek.
Ropa asi kontaminovala jejich normální potravu.
V přístavu nebyly ryby,
tak lezly do všech spíží na ostrově.
Tohle na ně platí. Ale ty kočičí mrtvoly…
Třeba je zabilo nějaké zvíře.
Co když ty ubohé kočičky
zabil nějaký dravec? Tohle je…
Trochu si posypu zápraží domu, pro jistotu.
Můžu to udělat i u vás.
Díky, není třeba.
No jistě, zlatíčko.
Sára?
Ano. Sára Gunningová.
Slyšela jsem o vás, Otče.
Paul. Hill.
Čím posloužím?
Určitě jste slyšela, že zastupuji pátera Pruitta.
Ano.
Když jsme mluvili o farnosti, svěřil mi,
že vaše matka má zdravotní problémy,
ale předtím nevynechala ani mši. Chodila i v týdnu. Je to tak?
Matka je…
Byla velmi pobožná.
Proto jsem přišel.
Mami, někdo za tebou přišel.
- John? - Ne.
Myslí, že jste páter Pruitt. Už se jí to plete.
Jsme podobně oblečení.
Mami, to je otec Paul.
Páter Pruitt je na čas pryč, tak přišel…
Přišel jsem sloužit mši, mladá paní.
Kdybyste něco potřeboval, budu v ordinaci.
Kdyby nějak vyváděla, skočte pro mě.
Jistě.
„Milost našeho Pána Ježíše Krista, láska Boží
a společenství svatého Ducha ať je s vámi se všemi.“
Tělo Kristovo, Millie.
Krev Kristova.
Projdeš kolem, a ani nepozdravíš?
Nechtěl jsem obtěžovat.
Ty jsi ale taktní.
- Dáš si čaj? - Ne, jdu domů.
Jak ses měl?
Na to se mě už dlouho nikdo nezeptal.
Ve vězení se neptají?
Ani nemusí. Každý den je stejný.
A jak ses měla ty?
Byla to docela nuda.
Chceš se mnou měnit? Prodám levně.
Levně? To doufám, jsem totiž na mizině.
Tak co nabízíš?
Myslíš obchodní nabídku?
Těch už jsem slyšel.
No jo, byls přece investiční žralok.
A ty zas holka ze Silicon Valley.
Říkej mi pane Dokonalý.
Tak poslouchej.
Už ses někdy probudil, jel na tu odvykačku
a říkal si, jaký je to opruz?
Poslouchám.
Erinin typický den začíná 40 minutami ranní nevolnosti.
Pokračuj.
Pak učíš třídu teenagerů, kteří tě mají za magora,
a půlka z nich je cítit po rybách, protože ráno makají.
Pěkný.
Pak městská rada, kde Bev Keanová
tak trochu naznačuje, že jsem štětka.
Děsně se jí stýská po tvé hrozné mámě.
Pak následuje hodina večerní nevolnosti.
Je večerní nevolnost horší než ranní nevolnost?
Podstatně.
Právě kvůli tomu do toho nejdu.
To je pech.
Už půjdu. Ať naši nečekají.
Něco se prostě nemění.
Pamatuju si, jak z okna mé ložnice lezl patnáctiletý Riley,
aby byl doma včas.
Hlavně nenaštvat rodiče.
Měj se, Erin.
Ty taky.
Ahoj, zlato.
Jak ses měl?
Tak jo.
Můžeme?
Tady jsou. Dolly, Wade.
Přišlo trochu víc lidí.
Jen do Velikonoc.
Někdo chodí jen na Velikonoce a Vánoce.
Ale my ne.
Je skvělé vás tady dnes vidět tolik.
Ale mohu se zeptat, proč to není každou neděli?
Vánoce a Velikonoce, to chápu.
Ale na začátku doby postní vždy chodí víc lidí.
Proč? Co je na dnešku tak zvláštního?
Popeleční středa, začátek doby postní. Nad tím není proč jásat.
Nadchází doba pokání, kdy je třeba odčinit hříchy.
Hřích.
Tu černou skvrnu, která do nás prosákla.
A kterou dnes nosíme na čele.
Jen šmouhu.
Šmouhu smrti, popela a hříchu, který zaslouží pokání.
Všechno to totiž směřuje k Velikonocům.
Znovuzrození, věčný život, zmrtvýchvstání.
I z té temnoty znovu povstane láska.
I z hříchu. A tenhle ostrov znovu povstane.
I po katastrofě se znovu obnoví život věčný.
Ježíš vás vidí.
Vidí ve vás to nejlepší, a nemýlí se.
Nezapomeňte, na koho se obracel.
Na kom postavil svou církev?
Na svých apoštolech.
A jeho první apoštolové byli rybáři.
A co jeden z jeho prvních zázraků?
Sítě jsou prázdné, rybáři zoufalí.
A Ježíš povídá: „Doplujte nad hlubinu a spusťte sítě k lovu.“
A když pak sítě vytáhli, byly plné ryb.
Vidí vás, bratři a sestry.
On tenhle ostrov vzkřísí a naplní vaše sítě.
Je skvělé, že tu jste, ale choďte i jindy, prosím.
Ty dveře jsou vždy otevřené, stejně jako brána nebeská.
Přijďte a Bůh se postará o to ostatní.
Jak nám říká Žalm 60:
„Zanevřels na nás, Bože, prolomils naše řady,
stíhal nás hněv tvůj. Navrať se k nám!“
Víte, co jsou žalmy? Jsou to písně.
Pochází z řeckého slova psalmoi. To znamená „hudba“.
Modlitební písně. Chvalozpěvy.
Těmi jsme. Těmi se musíme stát.
To znamená mít víru,
že i když tápeme v nejhorších temnotách,
bez světla a naděje, stále zpíváme.
„Navrať se k nám,“ zpíváme k nebesům. A on to udělá, přátelé. Navrátí se.
Stejná ruka, která na vás seslala utrpení,
vás také zacelí.
Pamatuj, že jsi prach a v prach obrátíš.
Pamatuj, jsi prach…
Lorraine, jsi prach.
A v prach se obrátíš.
Bene, pamatuj, že jsi prach a v prach se obrátíš.
Fiono, pamatuj, že jsi prach a v prach se obrátíš.
Erin, pamatuj, že jsi prach a v prach se obrátíš.
Tome, pamatuj, že jsi prach a v prach se…
Riley, pojď.
Ne, mami. Běž sama.
Zlatíčko, to není přijímání.
Je to požehnání. Prosím.
Edwarde, pamatuj, že jsi prach a v prach se obrátíš.
Riley, pamatuj, že jsi prach…
a v prach se obrátíš.
Bůh ti žehnej.
Amen.
Pamatuj, Otče Paule, že jsi prach a v prach se obrátíš.
HRNCE PLNÉ CROCKETT
Víš, jak to chodí.
Když ulovíme víc, sníží nám dotace.
- Jen trochu. - A budem tam, kde jsme byli.
- Jsou to 3 %. I dvě by bodly. - Nejde to.
Tohle bývala akce.
Jste tu poprvé, takže to nemůžete porovnat, ale…
Bývala to jarní slavnost,
ale pak to převzala naše farnost
a vymysleli jsme tu frázi „hrnce plné crockett.“
Zkusili jsme to fakt někam posunout.
Je to tu bezva. Viď?
Jo.
- Půjdu za Warrenem. - Jo, užij si to.
Jsi ráda, žes přišla?
Jo. Vlastně druhé rande.
Tohle místo mě zajímá od chvíle,
kdy jsem ho viděla ve zprávách o té havárii tankeru.
Je to přesně tak, jak jsi říkala. Musíš odsud pryč.
Nevím, jak mámu dostat někam jinam.
Na to už je pozdě.
A ona chce být tady. Nic jiného nezná.
Nechci, aby umřela na cizím místě.
Ale máš recht.
Potom musím vypadnout.
Nedívej se, ale asi pobuřujeme tvého kněze.
Můj kněz to není.
Je nový. Ale asi mají všichni stejnou…
Starého pátera tu měli, co jsem naživu.
A taky na mě takhle zíral.
Pořád. Už když jsem byla dítě.
Dost mě tím děsil. Myslela jsem…
- Že to ví. - Přesně tak, věděl to!
Je to fajn, co?
Jo. Všichni si to užívají.
Velikonoční oslava na ostrově Crockett. To je něco extra.
Popravdě mám Velikonoce radši než Vánoce.
Je to má nejoblíbenější část roku. Obnova, vzkříšení.
Jak se daří páteru Pruittovi?
Vrátí se brzy?
Taky měl tuhle slavnost rád.
Ten název myslím vymyslel on.
Daří se mu dobře. Tedy lépe.
Ale nijak skvěle.
Mluví o vás hezky. Dobře si vás pamatuje.
Může vůbec chodit?
Proč se ptáte?
Nic, jen…
Při té nedávné bouřce
bych přísahal, že jsem ho viděl na pláži. Jen se tam procházel.
To se mi nezdá.
Jo, asi to mohl být někdo jiný, ale…
Ten klobouk a kabát. Je…
Je to šílený, já vím. Vždyť ani není na ostrově.
Tu noc jsem mu telefonoval.
Před tou bouřkou. Hlásil jsem mu, jak proběhl můj první den.
Bylo to poté, co odjel odpolední trajekt.
A volal jsem mu na pevnou linku, takže jestli nepřeplaval…
Mezi námi, Riley, nerad vám to říkám,
ale váš páter se hned tak nezotaví.
To mě mrzí.
No jo.
Všechno má svůj čas.
Děkuju za váš čas, Otče,
ale určitě tu o vaši společnost stojí i mnoho dalších.
Nebudete ztrácet čas s místním vyvrhelem.
Vyvrhelem. To ne… Musím s pravdou ven.
Nemluvím s vámi jen tak. Vaše matka mi řekla,
že jezdíte na pevninu na sezení Anonymních alkoholiků.
Potřebujete jejich razítko kvůli propuštění na podmínku?
Díky, mami.
Mohu založit buňku Anonymních alkoholiků tady.
Ušetřil bych vám cestu.
Nemusel byste ztrácet čas na Krásce.
Scházeli bychom se v novém středisku.
Chápu, proč tu ta buňka dosud nevznikla.
Asi tu není moc poptávka.
Ale to neznamená, že by nebyla potřeba.
Spousta lidí nezvládá pití, zvlášť v téhle době.
Jeden alkoholik
je prý zodpovědný za zbloudilou střelu při lovu,
kvůli které je malá Leeza na vozíčku.
Netvrdil bych, že se to stalo při lovu.
Moc velké zvěře tu není. Joe si prostě chtěl vystřelit.
Ale přesto pořád pije.
Ale někdo jako vy, Riley, kdo s tím přestal,
by mohl jít příkladem.
Představte si, jak byste pomohl.
Jen tím, že nepojedete na pevninu.
Mohu vás vyrušit?
Vůbec nerušíte, slečno Greenová.
Dnešní homilie se vám povedla.
Děkuji. Je krásně, že?
Přemýšlejte o tom. Ale klidně odmítněte.
Dali ti tři. To je ambiciózní.
- Asi jim o mně neřekli. - Jo.
Kdysi jsem si říkala: „Až budu starší, dám si
za poukázky na pití sklenku vína.“
„A budu se cítit jako dospělá.“
A teď jsme tady.
Dva dospělí s poukázkami na chlast, a ani jeden je nemůžeme použít.
Máma se vždycky všech ptala, jestli je použijou.
Nasbírala těch modrých lístků spoustu
a všechny je použila.
V noci po téhle oslavě to u nás za moc nestálo.
To mě mrzí.
To nic. Jen mě tu všude provází.
Jako vzpomínka. Dělám stejnou práci.
Žiju ve stejném domě, spím v její posteli.
Hodně se jí podobám.
Pořád si říkám, že je to jen dočasné, ale…
Jsi úplně jiná než ona.
Trochu si pamatuju. A ty budeš…
- V pohodě. - Skvělá.
Jako učitelka i matka. I ve všem ostatním.
Hodně už toho o tobě nevím, ale tohle vím.
Budeš skvělá.
Pikeu!
Proboha, ne. Pikeu!
Proboha, ne!
Ne, Pikeu.
Moje děťátko.
Co se stalo?
Kdo to udělal?
Kdo z vás to byl?
Kdo z vás to udělal bezbrannému pejskovi?
Panebože, Pikeu.
No tak, Joe.
- Co se mohlo stát? - Otrávili ho.
To se stalo.
Nemáte mě rádi? Poslužte si!
Po tom, co jsem provedl, se taky nemám rád.
Ale co vám provedl on?
Šerife, nejsem veterinářka, ale kouknu se.
Pomůžete mu?
Viděl ho někdo něco sežrat?
Třeba sežral něco, co neměl.
Nebo to byla hrozná nehoda.
Nehoda?
Joe…
Jak…
Můj chlapeček je mrtvej.
Pojďme pryč. No tak, rozchod.
Jdeme. Slyšeli jste šerifa.
Ať mají soukromí.
Brýtro.
Brýtro. Jsi brzy na nohou.
Myslel sem, že bych ti pomohl na lodi.
Jen… Chci být užitečný, tati.
Tak to potřebuješ lepší boty.
Půjdu se po nich podívat.
HOSPODIN JE MÉ SVĚTLO ŽALM 27:1
Zase je všechno při starém.
Je vtipné, jak lavice osiří, jen co lidi dostanou popelec.
Tělo Kristovo, Leezo.
Amen.
- Tati, tvoje záda! - Ne, to je…
To nic, jsem v pohodě.
Fakt.
Běž rovnou domů. Žádné hlouposti.
Mohu vám pomoct?
Šerife.
Vy jste mě ale vylekal. Co vás sem přivádí?
Doufám, že tu nejste pracovně.
Snad nějaké dítě nelítá v průšvihu?
Ne, nic takového.
Jen vyšetřuju naši ostrovní záhadu.
Kočky?
Psa.
Byl to opravdu jed.
To je tragédie.
Napadlo mě,
že jste před časem mluvila o té sloučenině na krysy, jak se jenom…
Organoflorin.
Jasně. Máte ho právě za zády, že?
Ano.
A máte pravdu.
Nevědělo se,
co mohlo ty kočky zabít,
tak jsem tu sloučeninu strategicky rozmístila na svém pozemku.
Pár dalších mě požádalo o totéž.
Snad to chudák pes omylem nepozřel.
To by byla hrůza.
To mi chcete říct?
Pokud jste si jistý, že se to tak stalo…
Asi si nikdy neodpustím.
Tak co?
Jste?
Jste si jistý?
To vám nepovím.
Najisto nevím skoro nic.
Má k těm chemikáliím ještě někdo přístup?
To doufám.
Jsou pro celý ostrov. My je tu jen skladujeme.
Vy jste sem přece vešel jakoby nic.
Kdybyste si chtěl vzít kanystr, kdo by to poznal?
Máte pravdu, šerife.
Chápu, na co narážíte. Máte pravdu.
Měla bych je zamknout.
Přeju hezký den, Bev.
Vám taky, šerife.
Během pár týdnů vyměním filtr vzduchu a oleje.
To bude na čas stačit.
To mi nedělej. Kolu se snažím omezit.
Nevím, jestli mám u sebe dost. Vypíšu ti šek.
To je dobrý.
Příště.
Dobrý. Ale nepouštěj to na moc dlouho.
- Jen když fakt není zbytí. - Jo.
Joe.
Šarife.
Co tu děláš, Bowle?
Joe je kámoš. Každý měsíc mu pomáhám.
Spravuje mi generátor. Jednou za čas vymění filtry.
A když ti prohledám kapsy, najdu tam vzduchové filtry?
Zkuste to a najdete leda pěst ve vlastní prdeli.
Neblbni, ty magore. To je…
Šerife, klidně mi tu cokoli prohledej. Posluž si.
Můj kámoš je na odchodu. A nemyslí to zle.
Bohužel nemá moc smysl po humor. Už se tak narodil.
Kluk mi jen pomáhá.
A taky prodává drogy.
Tady u mě ne.
A jako jediný na ostrově se mnou jedná jako s člověkem.
Takže si tak trochu přeju,
abyste vy hovada všichni prodávali drogy.
Obvinil jsi ji?
Slečna Keanová přísahá, že o tom nic neví.
Tak ona přísahá? Tos měl říct hned. Tím se všechno mění.
Měla tam nějaké chemikálie na krysy.
Krysy.
- Pokud je pes náhodou… - Pike.
Jmenoval se Pike.
Pokud je Pike náhodou…
Nebyla to náhoda.
Ale víš co, šerife?
Nic jiného jsem nečekal.
Proti ní tu nemám šanci.
Tou dohodou s ropáky zabila půlku ostrova.
- Nějaký pes už je jedno. - Chápu tě, Joe.
Znám ji už od základky.
A nikdy neudělala nic z…
Víš co? Zapomeň na to.
Jsi chytrý chlap, Šarife,
ale teď nemáš kurva páru, o čem mluvíš.
Tak to necháme plavat.
Taky Bev Keanovou znám. Ne tak dobře jako ty,
ale dost, abych ti dal za pravdu.
Nemýlíš se v ní.
Děkuju.
REKREAČNÍ STŘEDISKO REVERENDA JOHNA MICHAELA PRUITTA
Asi jsem nedomyslel, jak trapné
to ve dvou lidech bude.
Nevím, jak začít.
- Riley. Alkoholik. - Ahoj, Riley.
Můžu začít s Pokojnou modlitbou?
Klidně.
Tak dobře.
Bože, dej mi klid, abych přijímal věci, které změnit…
Měli bychom to říkat společně.
Přijímal věci, které změnit nemohu,
odvahu, abych měnil věci, které měnit mohu a moudrost, abych je uměl od sebe odlišit.
Amen.
A můžeme začít. Jak na to chcete jít?
Můžeme si jen povídat.
Dobře.
Chtěl bych si promluvit o zdejší historii.
Bev Keanová prý už od začátku
přemlouvala lidi, aby vzali peníze od ropných společností.
Tehdy to asi byl balík,
ale když teď někdo dva roky nemá práci, je to jinak.
S havárií ale tenkrát nikdo nepočítal.
A Bev jim říkala:
„Vezměte si ty peníze. Je to dar od Boha.
Takže byste mohli Bohu i něco vrátit.“
A oni dávali.
Vzali si ty peníze a část z nich hned dali církvi.
Pruitt byl nemocný, takže je vlastně dávali jí.
To by nevypadalo dobře.
Tak začala stavět tohle rekreační středisko.
Kdoví, jestli stálo tolik, kolik dostala.
Spousta lidí už tu není, takže to nezjistíme.
Katolická církev v kostce.
Všude na světě
jsou hladové vesničky s velkým a majestátním kostelem.
Je pořád honosnější, zatímco městečka vysychají.
Kostely rostou jako vyžraná klíšťata, co město vysávají.
Už je mi jasné, že nejste praktikující katolík.
- Bezpečná volba. - Ale dřív jste byl.
Ministroval jste.
Překvapuje vás to?
Páter Pruitt říkal, že jste tenkrát
netrpěl nedostatkem víry.
Do toho bych se raději dneska nepouštěl.
Vypadáte jako prima chlap.
A prokazujete mi laskavost. Nechci vás urazit.
Nejsem urážlivý.
A na odvykačce se na něčí city nebere ohled, ne?
Máte se zotavit, být zodpovědný a čestný
a umět něco snést.
- A samozřejmě vyšší síla. - Jistě, ta taky.
Ale není…
Není to jediný způsob, jak se z toho dostat.
Znáte zkratku RZ?
- RZ? - Odvykačka pro neznabohy?
„Racionální zotavení.“ Vychází z racionality a psychologie.
Říká lidem, že nejsou bezmocní a zvládnou to.
Takže jste si sám vyšší silou?
Jde o techniku rozpoznávání hlasu závisláka.
Poznat svůj vnitřní hlas, který vede k závislosti.
Já nechci pít, ale sugeruje mi to vnitřní hlas.
Tak se ho naučíte rozpoznat, oddělit od sebe a ovládat.
A jak to funguje, když jste sám sobě vyšší silou?
Už čtyři roky jsem nepil.
Ve vězení ale nemáte moc na vybranou, ne?
To ne.
Ježíšův první zázrak byla proměna vody na víno.
Alkohol sám o sobě není dobrý ani špatný. To lidé.
Mnozí z nás s tím zápasí.
Vlastně každý dvanáctý.
- Nepočítal jsem je. - Dvanáct.
Je zvláštní, že se to číslo hodně objevuje v Bibli,
ale jednomu z dvanácti lidí může alkohol způsobit
velké utrpení, i když není dobrý ani špatný.
A vám ho způsobil.
Vím o tom.
Bůh může tu bolest vzít a udělat z ní něco dobrého.
Něco, co má smysl.
Utrpení může být dar.
Záleží to jen na nás.
Co s ním uděláme, jak na něj zareagujeme.
Takže alkohol není dobrý ani špatný.
To platí i o vině, smutku, utrpení.
Záleží, co s tím uděláme.
Tím přece překonáváme bezmoc.
Ne.
Alkohol není dobrý ani špatný.
Ale člověk, který se ze mě vyloupl, když jsem si přihnul,
byl špatný.
Byl sobecký hazardér a zničil mi život.
V mém nitru dřímá sabotér.
A já vždycky myslel, že to nějak vyřešíme.
Že se spolu naučíme žít, protože mi neublíží.
Krmil jsem ho, tak proč by mi ubližoval?
Ale jednou ráno jsem zjistil, že jsem někoho zabil.
Já. Já někoho zabil.
A kdo za to může? Jen já.
A Bůh?
Ten to dopustil, ne?
Vidíte? S tímhle se nikdy nesmířím.
Máte totiž pravdu, na světě je příliš utrpení.
Je ho tolik. Ale existuje vyšší síla.
A ta vyšší síla by mohla všechnu tu bolest vymazat
jediným mávnutím ruky, ale neudělá to.
Ne.
Ne, děkuju.
A nejhorší je, že si tím pádem můžeme umýt ruce.
Můžeme jen stát a dívat se,
jak tu Leeza Scarboroughová jezdí na vozíku.
A jak se Joe Collie pomalu upíjí k smrti.
Můžeme jich pozorovat tolik, stačí sklouznout do bezedných jam
hrůzy, a vydržíme to.
Dokážeme to tolerovat.
Můžeme přece říct: „Boží cesty jsou nevyzpytatelné.“
Jako by to byla prozřetelnost a vzešlo z toho něco dobrého?
Z mého pití nevzešlo nic dobrého.
Z toho, že jsem tu holčičku zabil, nevzešlo nic dobrého.
Ani z Joeova pití.
Ani z toho, že Leeza už nebude chodit.
Nic nepojde z té tuny ropy na naší pláži.
A co lidi drží na nohou,
když bezmocně sledují všechno to utrpení,
je myšlenka, že utrpení může být dar od Boha.
To je ale zrůdný nápad, Otče.
Jo.
V písmu ani na světě není nic,
co by naznačovalo,
že Bůh z nás snímá zodpovědnost.
V tomhle programu se to určitě nenaznačuje.
Vlastně spíš naopak.
Věřím, že Bůh může vzít naše skutky,
i když jsou třeba hrozné, a proměnit je v něco jiného.
Vím, že v nich nachází dobro
i lásku, i když je tam třeba nevidíme.
To vím… Riley Flynne.
To vím.
Mrzí mě to.
Dobře, žes přišla.
Radši neriskovat.
Všechno je v pořádku.
Děkuju, Bože.
Jo, všechno je v pořádku.
Jen drobné krvácení.
Mrzí mě, že jsem tě vzbudila.
A co kdybys čekala do zítřka a něco se opravdu pokazilo?
Ne, zlatíčko. Kvůli tomu tady jsme. Zachovala ses správně. Poslouchej.
Ahoj, mimčo.
Vidíš? Děťátko je v pořádku.
Máma je trochu na nervy, Nožičko.
Ale jen proto, že tě miluje.
- Ještě jednou díky. - Za málo.
Sáro!
Proboha, mami.
- Rychle. Pojď sem! - Prokrista.
Zdálo se mi, že vidím tvého otce.
Měl úplně stejné oblečení.
Táta je už 15 let mrtvý.
Neříká se mi to snadno.
Ne, bylo to něco jiného. Přišlo to až k oknu.
Ach, Sáro. Ta tvář.
Ta tvář.
Haló?
Je tam někdo?
Haló?
Je tam někdo?
Kdo to je?
URČENO K DEMOLICI
To jsi ty, Ookere?
DRUHÁ NEDĚLE POSTNÍ
- Dobré ráno, Otče. - Leezo.
Dnes budeme předzpívávat žalm 27.
„Hospodin je mé světlo a má spása, koho bych se měl bát?
Hospodin je síla mého života, z koho bych měl mít strach?
Když na mě útokem táhnou bídáci, aby mé tělo zhltali,
moji nepřátelé a mí protivníci sami vrávorají a padají.
I když se proti mně vojsko utáboří, mé srdce se toho neleká;
i kdyby proti mně vypukla válka,
i tehdy se budu spoléhat.
Žádal jsem Hospodina o jediné, po tom jsem toužit nikdy nepřestal:
Abych směl zůstávat v jeho domě po všechny dny svého života.“
Tělo Kristovo, Leezo.
Amen.
Pojď. Tělo Kristovo.
Otče, co to děláte?
- Tělo Kristovo. - Co to děláte?
Ne.
Pojď.
Tělo Kristovo.
Ne, přestaňte.
- Kruté. - Pojď.
Leezo, broučku. Co je to s vámi?
Jestli to má být vtip, Otče, není vtipný.
Leezo.
Co?
Tělo Kristovo.
Amen.
Překlad titulků: Jakub Ženíšek