NETFLIXOVA SERIJA
Hvala ti što si me primila prije škole.
Hoćemo li je vidjeti?
IV. KNJIGA: TUŽALJKE
Ona je? Mislila sam da ne želiš znati.
Ne želim. Želim da mi slučajno to kažeš.
Može? Nemoj.
Danas samo slušamo.
Kako se općenito osjećaš?
Svega mi je dosta. Ali inače sam većinom uzbuđena.
Uzbuđena sam što ću postati ogromna, uskočiti u trudničku odjeću,
sve jesti i stalno će mi biti ugodno.
Neće mi biti nimalo ugodno, zar ne?
Stalno čekam one čudne žudnje o kojima svi govore,
ali dosad su bile samo za svježim sirom i grožđem.
I pahuljicama iz kutije.
Je li sve u redu?
Znaš, možda ćemo danas ipak pogledati.
To je OK? Mislila sam da ne smijemo prečesto.
Danas je OK. Osjećaš li pokrete?
Podrhtavanje, udaranje?
Da, kao leptir s nožicama. „Ne baš Malo Stopalo“.
Razlika u posljednjih 24 do 48 sati?
Ne bih rekla. Čak i jučer…
Mislim da želim znati spol.
Samo mi reci. Smiješ. Samo daj.
Osjećaš li grčeve? Imaš li krvarenje?
Ne.
Gdje je bilo? Trebale bismo čuti bilo.
-Daj da vidim. Što vidiš? -Erin.
Ništa.
Stvarno. Ne vidim ništa.
Ovdje nema ničega.
Ne shvaćam.
Nema ničega u tvojoj maternici.
Ne shvaćam.
U ranoj trudnoći, žene ponekad pobace, a da ne znaju,
ali ti bi nakon ovoliko vremena…
To bi bilo primjetno, vrlo primjetno.
Pobacila sam?
Ne bi bila prva osoba
koja proživi tako nešto i možda to blokira, Erin?
Ali nema ničega…
-Strašno mi je žao. -Ne, nisam pobacila.
Ne mogu učiniti mnogo.
Možemo ti izvaditi krv i poslati je u labos,
ali izgleda da si pobacila.
-Sigurno si pobacila. -Nisam.
Gdje je moje dijete?
Povezat ću te s kolegicom na kopnu.
Sjajna je psihologinja.
Gdje je moje dijete?
KATOLIČKA CRKVA SV. PATRIKA OSNOVANA 1824.
DANAŠNJA MISA JE OTKAZANA
Kako je?
Nisam siguran.
DOVRŠENA RENOVACIJA CRKVE SV. PATRIKA
Nevjerojatno, zar ne?
Godinama sam gledala stare fotografije,
a nije mi ni palo na pamet kad sam ga prvi put vidjela takvog.
Nisam to povezala.
Valjda je najvažniji kontekst.
Nevjerojatno je kako su nam se otvorile oči.
Jesu li Dolly i Wade napokon otišli kući?
Dobro. Trebaju se naspavati. Svi trebamo.
Dan je tek počeo.
Kako je on? Ima li vrućicu? Jede li?
Nisam… Nisam se približavao.
Nitko od nas nije.
Sva smo se trojica
nasmrt prestrašila, da budem iskren.
Prestrašili?
Oče?
Gospodine Bože! Zašto je ovdje tako mračno?
Pogledajte se, već ste ustali.
Bog je uslišio moje molitve. Bojala sam se za vas.
Oprostite. Bole me oči.
U redu je.
-Imali ste burnu noć. -Da.
Kakva noć.
Napravila sam juhu od đumbira i piletine kakvu mi je majka radila kad sam bolovala.
Vrlo ste ljubazni. Umirem od gladi.
Ne sjećam se da sam ikad bio ovako gladan.
Ima smisla.
Nakon putovanja smo uvijek gladni, a vi ste dugo putovali.
To je istina.
Samo su posebni išli vašim putem.
Sin udovice iz Naina, Jairova kći, Lazar.
Samom Isusu trebala su tri dana da prođe taj put,
a vama ni tri minute.
-Otkazali ste misu? -Jesam.
Sturge čeka u crkvi da objasni onima koji ne vide natpis.
Ali vi već izgledate bolje
pa ćete valjda biti spremni do sutra ako se najedete.
Ali morate se najesti.
Hoću. Samo ne sad.
Možda pregled na brzinu.
-Nazvat ću dr. Gunning. -Ne.
Nije potrebno. Osjećam se…
Mislim da je sve što se ovdje događa pitanje vjere, a ne znanosti,
pa ne želim da itko išta posumnja.
Uvijek ste bili žena velike vjere, Bev.
Uvijek sam se trudila. Blagoslovljena sam što ste to primijetili.
Želim vam se povjeriti.
Nešto se…
događa i mijenja u meni.
Sjećam se kad sam bio mlađi
da sam znao osjetiti ogroman duhovni rast.
Ali to je bilo…
Ništa naspram ovog.
Kao da se Bog…
kreće u meni.
To je divno.
Mislim da bih trebao biti sam
ostatak dana.
I moliti se.
Dolly i Wade dobri su ljudi.
Znaju čuvati tajnu.
Sturge će se odazvati na poziv, bit će vam dobar apostol.
Samo ga treba usmjeriti.
Možemo ovo zataškati na trenutak.
Ali, monsinjore…
trebamo im pokazati.
Reći im tko ste.
Nema ništa tajno što neće biti javno.
To je jedna od parabola
i bila je toliko važna da su je Matej, Marko i Luka zapisali.
Učinit ćemo kako tražite, naravno.
Ako ne mislite da su spremni, u redu.
Isus se polako otkrivao nakon uskrsnuća,
ali kakvo će to divno otkrivenje biti
kad saznaju da im je dragog monsinjora Pruitta u život vratio anđeo Božji.
Razmislite.
Bit će.
Kad Bog odluči.
Samo to i postoji, zar ne?
Hvala na pomoći jutros.
Da. Počinjem misliti da ti pomoć ni ne treba.
Vratio si se i u sjajnoj si formi.
Možda.
Zato je Warren uzeo slobodan dan?
Ne baš.
Htio sam da porazgovaramo,
kao muškarci.
Dobro.
Ispovjedio sam se prije nekoliko dana
i otac me potaknuo da razgovaram s tobom o nekim stvarima.
Pa evo ga.
Mislim da sam ti zamjerao nešto.
Dobro?
Pripisao sam to uobičajenim napetostima.
Nisam shvaćao osobno
kad si se ponašao kao da si iznad svega toga.
Nije bilo tako.
Pa, ponašao si se tako.
I onda si otišao.
Nisam znao ljudima reći ni čime se baviš.
Što ja znam o starterima i ne znam čemu?
Start-upovima.
Valjda sam ti i to zamjerao.
Kao da ti se nije isplatilo objasniti svom glupom radničkom ocu
čime se točno baviš.
Pokušao sam ti objasniti, ali nisam uspio.
Internet te nije zanimao,
kao ni tehnologija i tako…
Gledaj. Poanta je…
Već sam ti zamjerao.
A nisam smio.
Nisam smio.
Ali onda se dogodilo sve ono.
I to sam ti zamjerao.
Ne samo sramotu zbog svega ili stigmu svega toga.
Već i zbog novca za pravne troškove.
Troška toga što živiš s nama. Odrasli čovjek.
Ajme, baš mi je drago da razgovaramo.
Pusti da dovršim.
Znam da bih trebao biti zahvalan.
Trebao bih biti zahvalan što je moj sin kod kuće.
Sam Bog zna da je tvoja majka zahvalna.
Djeca sama ne učine to što si ti učinio,
osim ako ih jedan roditelj gadno nije iznevjerio.
A tvoja je majka svetica pa sam valjda ostao ja.
Ispričavam ti se, sine.
Na čemu god.
Volim te.
Doista.
Ponekad mi je teško…
Teško mi je to pokazati kad si ovdje.
Ispričavam ti se. To je sve.
Idemo natrag.
Dok nije prekasno.
Čime se ti baviš?
Mama. Opet si ustala.
Šetalo mi se.
-Idemo opet. -U redu.
Što si radila po kući kao mala?
Čistila sam je i uvijek sam prala suđe.
Kako si se zabavljala kao tinejdžerica?
Nije bilo puno sadržaja u Crock Potu.
Valjda još uvijek nema.
Ali išli smo cugati i gledati dečke u Uppards.
Kako se zvao moj tata?
Mama?
Tvoj se otac zvao George.
Čime se bavio?
Bio je ribar, a onda je otišao u vojsku.
Kako ste se upoznali?
Na plesu na kopnu.
Tko sam ja?
Ti si moj svijet.
Moje srce i duša.
Moja kći, Sarah.
Liječnica.
Želiš li čaj? Skuhat ću ga.
Hoću spakirati njezine stvari otkad sam se vratila.
Nisam mogla iz nekog razloga.
Tjedni su postali mjeseci i nisam se posvetila tomu.
Danas sam riješila dvije sobe i pola tavana.
Radiš ono što moraš.
Mnogi rade vezove biblijskih stihova.
Ali moja mama…
Moja mama je odabrala odlomak iz Tužaljki.
IMA LI BOLI KAKVA JE MOJA BOL TUŽALJKE 1:12
To je posebno samosažalijevanje
da se poistovjetiš s razaranjem Jeruzalema.
Kad sam bila dijete, imali smo ptice.
Golubice.
Moja je mama tjednima
izrađivala kavez ispred našeg kuhinjskog prozora.
Naručila je grlice s kopna.
Kad su napokon stigle,
prvo im je htjela podrezati krila.
Kad me pozvala, svoju sedmogodišnju kćer,
rekla mi je da ih moram držati dok ona to radi.
Pitala sam je zašto to radi i rekla je: „Da ne odlete.“
I rekla mi je… Pazi ovo.
Ponavljam, razgovarala je sa svojom sedmogodišnjom kćeri.
Rekla je:
„Svima u nekom trenutku podrežu krila.“
I postavila sam sljedeće pitanje.
Jedino pitanje koje dijete može pitati kad čuje tako nešto.
Rekla sam: „Mama, jesu li tebi podrezali krila?“
Odgovorila je: „O, da.
Na dan tvog rođenja.“
„Na dan tvog rođenja.“
Držala je škare, a ja sam imala tu pticu u ruci.
Gugutala je i zvučalo je kao da mačka prede.
Vjerovala mi je.
Nešto me spopalo i pustila sam je.
Onda me udarila.
Promijenila bi se.
Opijanje, vikanje, udaranje, nešto slojevitije,
nešto pasivno-agresivno, ali poruka je bila jasna.
Ja sam joj upropastila život.
Ali Malo Stopalo?
To je dijete spasilo moj.
Jer učinila sam ono što sam rekla da budem.
Pobjegla sam sa 16 godina. Htjela sam postati glumica.
Htjela sam postati zvijezda. Putovala sam i živjela.
Dok sam se probudila i dok su droge popustile,
shvatila sam da sam se udala za svoju majku.
Prvo je bio posesivan pa je postao zao.
Zatim je stalno bio pijan.
Zatim me udarao. Znala sam taj stav. Znala sam.
Ostala bih s njim.
Umrla bih u toj kući.
Ali jednog sam se dana probudila i bilo mi je mučno.
Napravila sam test.
Vidjela sam taj mali plus i samo sam buljila u njega.
Spakirala sam stvari i nikad se nisam osvrnula.
Ona me spasila.
A sad je nestala.
Kako je to moguće?
Kako?
Sanjam taj…
san.
Ponavlja se. Sanjam ga otkad sam završio u zatvoru.
Plutam usred zaljeva.
Usred pučine. Vidim samo sivo more.
Jutarnje more.
Nebo postaje svjetlije jer se sunce sprema izaći.
Kad bih bar mogao usmjeriti pramac,
pronaći vjetar ili veslo, veslati rukama ako moram,
do neke druge obale.
Početi novi život.
Taj san uvijek završava svitanjem.
Uvijek.
Nikad ne stignem dalje od tog svitanja.
Taj dio jasno vidim. Taj je dio…
To je stvarno, ali ostalo, kakav bi mi život trebao biti nakon toga?
To ne vidim.
Što više sanjam taj san,
to više znam da mi nije suđen.
Da neću otići s ovog otoka.
Znam to.
Kasno u noći, bez obzira na svoja nadanja
ili na ono što kažem roditeljima.
Znam to.
Ali ti…
Ti možeš sve.
Uvijek si mogla sve.
Moli sa mnom.
Da.
Molim te, Bože.
Pomozi da shvatim.
Milost.
Molim te, imaj milosti prema nama.
Naša je tuga pregolema. Prevelika.
Milost.
Oče naš, koji jesi na nebesima…
Sveti se ime Tvoje.
Dođi kraljevstvo tvoje, budi volja Tvoja, kako na nebu tako i na zemlji.
Kruh naš svagdanji daj i oprosti nam duge naše
kao što mi opraštamo dužnicima našim.
I ne uvedi nas u napast, nego…
Izbavi nas od zla. Amen.
Zdravo Marijo milosti puna, Gospodin s tobom, blagoslovljena Ti…
Blagoslovljena Ti.
Blagoslovljen plod utrobe tvoje, Isus.
Sveta Marijo, majko Božja,
moli za nas grešnike, sad…
I na čas smrti naše. Amen.
Jebote.
Daj.
Hej, Joe.
Šerife. Kako ste danas?
Dobro.
Ali dan je tek počeo.
Kakva će mi biti večer?
Kako bih ja to trebao znati?
Jesi li dobro?
Radim na tome, čovječe.
Radim na tome.
Jebi se.
Prema Božjem obećanju
čuvaj mene
noću, danju.
Anđele čuvaru mili,
svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju,
čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili,
svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili,
svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili…
Oče Paule.
Bok. Oprostite što dolazim po noći. Bio sam bolestan i zadržao sam se.
Ali sad sam bolje i sjetio sam se da vašoj majci dugujem misu.
Johne?
Sarah me pustila. Rekla je da…
Da se osjećaš bolje.
Kako?
„Kažem vam, ako budete imali vjeru i ne posumnjate,
reknete li i ovoj gori: ‘Digni se
i baci u more!’, bit će tako.“
S Bogom je sve moguće.
Mislila sam da je sve to san.
Kad sam te vidjela uz svoju postelju.
Tako mladog.
Možda i jest san.
Ali ako jest, svi ga sanjamo.
Svi mi.
Moram ti toliko toga reći!
Ali…
Ali prvo… tvoja misa.
Tvoja pričest.
U ime Oca i Sina i Duha svetoga.
Amen.
Tek sad shvaćam da misliš da sam budalasta.
Ne.
Cijeli si dan molio sa mnom
i volim te zbog toga.
Ali ti ne…
Ne vjeruješ u to. Ni u što.
Shvaćam to.
Doista. Privlačnost toga. Utjeha.
Sve se događa s razlogom.
U svemu postoji nešto dobro. Postoji plan.
Ne znam.
Valjda sam proživio trenutak u potpunoj suprotnosti
s postojanjem Boga punog ljubavi.
Što misliš?
-Misliš li da sam u zabludi? -Ne.
-Misliš da sam naivna. -Ne.
Ne, mislim…
Mislim da svi želimo…
da postoji nekakav razlog.
Za sve. I nekakva pravda i utjeha za kad umremo.
Da, odatle potječe religija. To je cijelo pitanje.
Jest.
Što se događa kad umremo?
Koji se kurac dogodi?
Što ti misliš?
Što se događa kad umremo, Riley?
Ne znam.
Ne vjerujem nikome tko kaže da zna, ali…
Mogu govoriti u svoje ime.
Onda govori.
Što se dogodi kad umreš?
Kad umrem…
moje tijelo prestane funkcionirati.
Ugasi se. Odjednom ili postepeno,
zaustavi se disanje, srce prestane raditi.
Klinička smrt.
Malo kasnije, čitavih pet minuta kasnije…
moždane stanice odumiru.
U međuvremenu, između toga…
možda moj mozak ispusti veliku količinu DMT-a.
To je psihodelična droga koja se otpušta kad sanjamo pa…
sanjam.
Sanjam jače nego ikad prije,
jer je to sve. Posljednji izljev DMT-a odjednom.
Moji neuroni se pale
i vidim cijeli vatromet sjećanja i mašte.
Totalno sam… urokan.
Urokan sam kao lud jer moj um prebire po sjećanjima.
Dugoročnim i kratkoročnim, a snovi se miješaju sa sjećanjima i…
to je posljednji naklon.
San da okonča sve snove.
Posljednji veliki san dok moj mozak prazni skladište projektila i…
zaustavim se.
Moždana aktivnost prestane i nije preostalo ništa više od mene.
Nema boli.
Nema sjećanja, nema svijesti da sam ikad postojao…
Da sam ikad ikome naudio.
Da sam ikad ikoga ubio.
Sve je kao što je bilo
prije mene.
Elektricitet se rasipa iz mog mozga dok ne ostane samo mrtvo tkivo.
Meso.
Zaborav.
I sve druge stvari koje me čine…
Mikrobi i bakterije i milijardu drugih stvari
koji žive u mojim trepavicama, kosi, ustima, koži,
utrobi i posvuda, oni samo
nastave živjeti.
I jesti.
A ja služim svrsi.
Hranim život.
I rastavljen sam,
a mali dijelovi mene su reciklirani
i odem na milijardu drugih mjesta.
I moji su atomi u biljkama i kukcima i životinjama
i ja sam poput zvijezda na nebu.
Jednog su trenutka tu, a onda su raspršene po vražjem kozmosu.
Na tebi je red.
Što se dogodi kad umreš?
Govorim za sebe?
Govoriš za sebe.
Ne.
Ne za sebe.
Nisam ja danas umrla.
Ona nikad nije bila budna.
Kad se spustila u ovo tjelešce,
u ovo tjelešce koje se formira, spavala je.
Znala je samo sanjati.
Samo je sanjala. Nije imala ni ime.
A zatim se, u snu,
taj savršeni mali duh izdigao.
Jer Bog je nije poslao da pati kroz život na Zemlji. Ne.
Ova?
Ova posebna mala duša…
Bog ju je poslao ovamo da sanja.
Da na brzinu pridrijema. Kratki san.
Pozvao ju je natrag. Htio je da se vrati.
Pa se vratila.
Kako je odlebdjela dolje, tako se uzdigla iznad Zemlje.
Pored svih duša u atmosferi
i svih zvijezda na nebu, postala je tako jarko svjetlo.
I tada se prvi put…
počela buditi.
Omotana je osjećajem ljubavi.
Čiste, nevjerojatne ljubavi. Naravno da jest.
Čista je.
Nikad nije griješila.
Nikad nije povrijedila nikoga, ni mrava.
A nije sama. Kod kuće je.
Ondje ima ljudi. Ona to ne zna,
ali oni su joj obitelj.
Njezin djed i pradjed je vole. Daju joj ime.
A kad se Bog spusti i poljubi je u čelo,
čim izrekne njezino ime, ona odraste.
U djeliću sekunde.
I savršena je.
Tijelo joj je kakvo bi bilo na najbolji dan na Zemlji.
Savršenih je godina. Na vrhuncu.
Kažu joj za mamu koja je dolje na Zemlji
i kako ću uskoro doći.
I sretna je. Ima radosti za cijelu vječnost.
I voljena je.
I nije sama.
I to mislimo kad kažemo Raj.
Nema vila, dijamantnih rijeka, pahuljastih oblaka ili anđeoskih krila.
Voljen si.
I nisi sam.
To je Bog.
To je Raj.
Zato izdržavamo sve što izdržavamo na ovom…
velikom, plavom, tužnom kamenu.
Ja ću uskoro stići.
I vidjet ću svog oca.
I svog djeda.
I svoju djevojčicu koja će biti sretna i sigurna.
Bit će mi drago da je upoznam.
Nadam se da imaš pravo.
Anđele čuvaru mili, svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili, svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Gdje si?
Zašto nećeš doći?
Anđele čuvaru mili, svojom…
Oče?
Ispričavam se na smetnji.
Oprosti.
Zdravo, Joe.
-Zdravo. -Samo sam… Bio mi je naporan dan.
Ali bio sam dobar. Nisam pio.
Da, sjajno.
Ali teško je. Znate? Rekli ste da svratim
ako mi ikad bude…
Ako postane preteško. Ali imate posla.
Ne, nimalo. Uđi. Sjedni.
Prošao sam to. Mogu vam to reći.
Jeste li dobro, oče?
Da budem iskren…
Danas nisam baš svoj i ne znam što bih.
Nevjerojatno, zar ne?
Mogli biste mu biti sin.
Kad sam bio mali, kolale su glasine
da se stari baš i nije držao celibata.
Tko ga može kriviti?
Tko sam ja da sudim nekome za njegove poroke?
Ja? Sranje.
Ne tiče me se. Doista.
To mi je životni moto.
Ja…
Vidimo se sutra na…
-Na sastanku. -Hej, čekaj, Joe.
Ponosim se tobom, Joe.
Hvala, oče.
Oprosti. Nisam nikoga očekivao, ali ponosim se tobom
i drago mi je da si danas pronašao snage.
Jer poznajem tu žudnju.
Tu glad i…
Znam kako joj se teško oduprijeti.
Ponosim se tobom. Bog se ponosi tobom.
Hvala.
Bog te blagoslovio.
Bolje ikad nego nikad, zar ne?
Dobro.
-Bog te blagoslovio. -Hvala. Ja ću…
Samo ću… Idem.
Idem, dobro?
-Idem, u redu? -Bog te blagoslovio.
Što vam je?
Koji vam je kurac? Prestanite!
Jako mi je žao.
Jesi li…
Jesi li dobro?
Što se dogodilo?
Jesi li dobro?
Što?
-Bok. -Bok.
Sinoć sam sanjao onaj san.
-Onaj na moru? -Tako je.
Ovaj je put sve bilo drukčije. Znaš li kako se to nekad dogodi?
Nikad se ne sjećam svojih snova.
Što je bilo drukčije?
Na moru sam,
kao i uvijek…
čekam na sunce. Ali ovaj put…
ti si bila ondje.
Što misliš da to znači?
Trebao bih ići.
Osim ako nećeš da te otpratim?
Do crkve.
Mislim da neću ići u crkvu.
Mislim da ću otići na kopno.
Ne zbog drugog mišljenja, nego…
Zbog drugog mišljenja.
Naravno.
Ne bih te krivio da mjesec dana ne izlaziš iz kuće.
Nitko ne bi.
Mogao bi se vratiti.
Kasnije.
Možda večeras.
Možda bi se mogao vratiti večeras.
Može.
Dobro.
-Neću se pričestiti ili tako nešto. -Znam.
Ne možeš.
Neće ti dopustiti jer nisi kršćanin.
-Tata. Molim te, prošli smo ovo. -Znam.
-Rekao si da mogu… -Znam.
Slušaj.
Znam da si znatiželjan.
Neću reći sinu da ne traži Boga.
Ali sine…
Ali.
Mi ga već imamo.
Hvala, tata.
Znam da ti ovo nije lako pa… hvala ti.
Sinoć nisi došao kući.
Oče!
Oče! Svi čekamo.
Oče, kasnite gotovo pola sata…
Dobro.
Ne znam zašto…
Tiho. Ne morate ništa reći. Ništa. Ne meni.
Moramo…
Moramo vas…
srediti.
Odvesti vas u crkvu.
Dobro.
U ovome je stvar.
Dobro.
Bože. Dobro.
Ostat ćete ovdje.
Vi ćete ostati ovdje.
Ovako ćemo.
Dobro je. Sve je u redu.
Ispričavam se.
Dobro jutro.
Baš je divno
vidjeti tako ispunjenu crkvu svaki dan. Bog vas blagoslovio.
Bojim se da ćemo morati…
Morat ćemo otkazati misu.
Otac Paul oporavlja se od crijevne viroze.
Jadnik.
Morala sam ga fizički spriječiti i smjestiti u krevet.
Čvrsto je odlučio doći.
Uskoro će opet biti na nogama.
Ali ovo jutro bi možda
naša draga Dolly Scarborough…
Dođi gore, Dolly.
Popni se.
Možda bi nas Dolly mogla uvesti u pjevanje, čitanje i molitvu.
I dalje možemo slaviti kao stari kršćani
koji su pjevali hvalospjeve Bogu prije nego što su ih svećenici vodili.
-Počnimo s pjesmom 473. -Može.
„Okupimo se zajedno“. Dolly, hoćeš li početi?
Ispričavam se.
Okupimo se zajedno I tražimo blagoslov Božji…
Zamotaj ga u tepih, odnesi u kamion
i odvezi ga u neku praznu kuću na obali.
Učini to sad dok je većina u crkvi.
Kasno navečer, zaveži ga za sidro i baci u more pet milja od obale.
Ali ja… Mi…
Da. Wade, što bi htio reći?
Hoću reći…
Mi nećemo…
To je Joe Collie, Bev. To je…
To je… Koji ste vrag učinili?
„Ako li bi se tko odupro i ne bi poslušao svećenika
koji ondje obavlja službu Gospoda, Boga tvojega,
taj čovjek neka pogine!“
Ponovljeni zakon.
Imaš pravo.
Ovo je Joe Collie.
Ovo nisu Ed Flynn, Leeza Scarborough ili ti, Wade.
Ovo je čovjek koji ti je kćer smjestio u kolica.
Ovaj je čovjek cijeli svoj život bio pošast za ovu zajednicu.
Grešnik je, prostak i poganin prvog reda.
Zlo je za djecu i blagoslov ni za koga,
a Bog je pokupio svoj dug.
Oče. Monsinjore. Recite im. Recite im zašto ste to učinili.
Ne znam. Nešto me spopalo i doista…
Jer je nešto prošlo kroz vas.
Zaboravljate. Wade, zaboravljaš.
Naš gospodin je ratnik, kao i njegovi anđeli.
Naš je gospodin poslao anđele u Egipat
da zakolju egipatske prvorođene,
da pretvore gradove u sol, kao i žene i djecu
i potopio je svijet kad smo se izgubili u našim grijesima.
Sam monsinjor Pruitt čudo je Božje.
I izvođač čuda,
kao što i sam znaš, Wade. On je čudo.
Bog ima plan. Djeluje kroz njega.
„Došli smo posvjedočiti i učiniti svoj posao.
Ne mislite da sam došao mir donijeti na zemlju.
Ne, nisam došao donijeti mir, nego mač.“
Isus je to rekao! Isus Krist!
Ako ga sad želiš preispitati, Wade,
ako želiš birati koje ti njegovo djelo odgovara…
Onda mu vrati sve njegove darove
i neka tvoja djevojčica opet sjedne u ona kolica.
Ali nemoj birati Božje blagodati!
Sad ga zamotaj
u tepih.
Ja…
Osjećate li grižnju savjesti?
Imate li krivnju u srcu zbog toga što ste morali učiniti?
Ne.
Nimalo.
Onda se zapitajte zašto je Bog dopustio da vas kalež zaobiđe.
I krenite dalje.
Ruke. Sturge, ruke.
Uzmi… I…
Ispričavam se na čekanju. Imamo vaše nalaze.
Možda mi niste dali
potpuno točne informacije.
Povezat ću vas sa svojom liječnicom
i ona će vam potvrditi da imate točne informacije.
Zanima me kako se to dogodilo.
Pa, mislim da se ništa nije dogodilo.
-Što to znači? -Svi vaši testovi su negativni.
Znam. Izgubila sam bebu.
Ne, razine hCG-a su vam normalne.
Dobro?
Čak i nakon pobačaja, ostaju povišene oko šest tjedana.
Dobro, nisam… Nije bilo dokaza o pobačaju.
Ne vidim dokaze da ste uopće bili trudni.
Bila sam na ultrazvuku.
Ne znam ništa o tome. Samo gledam vaše nalaze.
Čula sam otkucaje srca.
Vidjela sam kako se kreće i siše palac.
Sa zadovoljstvom ću nazvati vašu liječnicu
i možda će mi reći nešto…
Ali vaše tijelo nije tijelo trudnice. Jednostavno nije.
-Bila sam trudna. Jesam. -Prema vašoj krvi ili tijelu, niste.
A ljudsko tijelo ne može…
Ne može prekinuti nešto tako
kao da se ništa nije dogodilo. To je nemoguće.
Možda bismo mogle dogovoriti sastanak
s nekim iz našeg psihijatrijskog odjela.
REKREACIJSKI CENTAR VEL. MONSINJOR JOHN MICHAEL PRUITT
Jeste li bolje?
Nisam znao nalazimo li se. Nitko se nije javljao u župnom dvoru.
Bez brige. Bilo mi je sve bolje kako je dan odmicao.
Uđi.
Jako mi je žao.
Morat ću je posjetiti i vidjeti kako je.
Da, opušta se.
Mislim da neće primati goste tako skoro.
Naravno.
Iz znatiželje, što biste joj rekli?
U tome je stvar, zar ne? Što reći?
Kažeš: „Moja sućut.“
„Znam da je Bog tajanstven.
Reci ako nešto mogu učiniti.“
To je tako isprazno, zar ne?
Ja neću…
Nikad ne možemo razumjeti Božju volju
i ne znam što bih osim toga rekao Erin Greene.
Moramo punim srcem vjerovati u Gospodina.
I ne oslanjati se na svoje spoznaje.
Predati se shvaćali mi to ili ne.
Tako je.
To je… Pa, to je istina, zar ne? Za tebe, za mene?
Predati se, makar samo na trenutak.
Prestati pretpostavljati da znamo razlog, da shvaćamo značenje.
Ponekad je u redu samo pogledati svijet i reći:
„Zašto? Ne shvaćam.
I nikad neću.“
Da, ponekad je to u redu.
Da, zapravo se slažem s tim.
Teško je ne složiti se.
Kako ispravljanje pogrešaka?
Sad ćemo o tome? Ne bismo li trebali pričekati Joea?
Ne. Joe nam se danas neće pridružiti.
Ne.
Nemojte mi reći da je opet počeo piti.
Ne znam zašto, ali htio sam da mu ovo pomogne.
Doista sam to htio.
Ne. Vidio sam ga jučer. Bio je…
Dobro mu je išlo. Ponosio se sobom.
Ne, mislim da je otišao posjetiti sestru na kopno.
Ne zna kad će se vratiti.
-Sestru? -Tako je.
Hoćemo li početi sa Spokojnom molitvom? Sigurno će doći sljedeći tjedan.
Bože, daruj mi spokoj da prihvatim ono…
…što ne mogu promijeniti, hrabrosti da promijenim što mogu,
i mudrost da prepoznam razliku.
Amen.
Drago mi je čuti da je dobro.
Ne iznenađuje me, koliko naporno radi.
Svakodnevne mise, puno ljudi i ispunjeni raspored.
Znaš li da je svaki dan nosio sakrament Mildred Gunning
otkad je stigao? Svaki dan.
Čovjek je svetac.
Drago mi je da mu je bolje. I tvoj prijatelj Ali.
Dirnulo me što je došao u crkvu.
Ne znam kako je prošlo s ocem.
Kako je samo morao biti hrabar
da dođe sam u crkvu, u tim godinama.
Uz takav odgoj? Sva ta tradicija. To ti je dokaz.
Bog pronađe način.
Ideš van?
Da.
Pozdravi je.
-Reci joj da mi je jako žao. -Hoću.
Znaš, kad si bio mali,
rekao si mi: „Ako smo mi na otoku,
zašto ne živimo robinzonski u kućicama na drveću?“
Odgovorila sam ti: „Mi nismo imali brodolom, Riley.
Suđeno nam je da živimo ovdje.“
A ti si se
namrštio.
Znam da ovo nikad nisi smatrao domom.
Kao da Crockett nije bilo mjesto u kojem smo živjeli
nego mjesto koje smo proživjeli, čekajući pomoć.
Pa, pomoć je stigla.
-Je li? -Više ne trebam naočale.
A tvoj se otac godinama nije osjećao ovako dobro.
Nešto se događa.
Ne mogu glumiti da nije tako.
Znam…
da si se mučio.
S vjerom i s time što se dogodilo…
S time što sam učinio.
S time što si učinio.
Moj predivni dječače.
Da.
Ali Bog te ne moli da imaš vjere u nešto što ne vidiš.
Ne ovdje. Ne sad.
Samo te moli da gledaš.
Nije li to nevjerojatno?
On je lažljivac, mama.
Otac Paul.
Možda si u pravu.
Možda ima nade.
Možda postoji nešto za mene, možda postoje Bog i čuda.
Ne znam.
Ali jedno znam. Jednu činjenicu.
Otac Paul večeras mi je lagao.
Stoga vjeruj i moli za mene.
Ali samo…
Molim te, budi oprezna. To je sve.
Da.
…svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili, molim te.
Gdje si?
Molim te.
Anđele čuvaru mili, svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Hvala Bogu. Gdje si bio? Ja sam…
Žao mi je.
Žao mi je, bio sam izgubljen.
Ja ne… Ponestalo mi je sakramenta.
Anđele mili, svojom snagom me zakrili.
Prema Božjem obećanju čuvaj mene noću, danju.
Anđele čuvaru mili…
Njegova sestra.
Prijevod titlova: Davor Levak