EN NETFLIX-SERIE
Takk for at jeg fikk komme før skolen.
Får vi se henne i dag?
BOK IV: KLAGESANGENE
En henne? Trodde ikke du ville vite det.
Nei. Jeg vil du skal si det ved et uhell.
Kan du det? Ikke gjør det.
Vi skal bare lytte i dag.
Hvordan føler du deg alt i alt?
Overveldet. Forøvrig gleder jeg meg.
Jeg gleder meg til å bli stor og ta på det elastiske støttebeltet,
spise alt og være komfortabel hele tida.
Jeg vil vel være komfortabel?
Jeg venter på det rare suget alle snakker om,
men så langt er det bare cottage cheese og druer.
Og Lucky Charms rett fra esken.
Er alt i orden?
Kanskje vi skal ta en titt i dag uansett.
Er det ok? Trodde ikke vi skulle gjøre det for mye.
Det er ok i dag. Hvordan har bevegelsene vært?
Mye aktivitet, sparking?
Ja, som en sommerfugl med små føtter. "Ikke så Lillefot".
Noen forskjell siste 24 til 48 timene?
Jeg tror ikke det. Selv i går…
Jeg vil vite kjønnet.
Du kan si det. Vær så god.
Har du hatt kramper? Blødninger?
Nei.
Hvor er hjerteslagene? Vi skal høre dem.
-Få se. Hva ser du? -Erin.
Ingenting.
Jeg mener det. Jeg ser ingenting.
Det er ikke noe her.
Jeg forstår ikke.
Det er ingenting i livmora di.
Jeg forstår ikke.
Spontanabort kan skje de første ukene uten at man vet det,
men når det har kommet så langt, ville du ha…
Det ville ha vært veldig merkbart.
Spontanabort?
Og du ville ikke ha vært den første
som går gjennom noe slikt og kanskje fortrenger det.
Men det er ikke noe…
-Jeg er så utrolig lei for det. -Nei, jeg har ikke hatt spontanabort.
Det er ikke stort jeg kan gjøre.
Vi kan ta en blodprøve og sende den til laben,
men det ser ut som du har hatt spontanabort.
-Du må ha hatt det. -Jeg har ikke det.
Hvor er barnet mitt?
Du skal få kontakt med en kollega på fastlandet.
En kjempeflink terapeut.
Hvor er barnet mitt?
ST. PATRICKS KATOLSKE KIRKE ETABLERT I 1824
MESSE 4VLYST I D4G
Hvordan har han det?
Vet ikke helt.
RENOVERING FULLFØRT I ST. PATRICKS KIRKE
Det er utrolig, ikke sant?
Jeg hadde sett gamle bilder i årevis,
og allikevel falt det meg ikke inn første gang jeg så ham slik.
Jeg koblet ikke.
Konteksten er vel alt.
Utrolig hvordan skjellene falt fra øynene våre, ikke sant?
Dro Dolly og Wade omsider hjem?
Bra. De trenger å sove. Det gjør vi alle.
Dagen er fortsatt ung.
Hvordan går det med ham? Har han feber? Spiser han?
Jeg gikk ikke så nær.
Ingen av oss.
Vi var alle tre
ganske redde, for å være ærlig.
Redde?
Pater?
Gud bedre! Hvorfor er det så mørkt her?
Se på deg, oppe og går.
Gud hørte visst mine bønner. Jeg var så bekymret.
Beklager. Det gjør bare vondt i øynene.
Det er greit.
-Du hadde litt av en natt. -Ja.
Litt av en natt.
Her. Jeg lagde kyllingsuppa med ingefær som mora mi lagde til meg når jeg var syk.
Så snilt. Jeg er skrubbsulten.
Kan ikke huske å ha vært så sulten før.
Det gir mening.
Alltid sulten etter en lang tur, og du hadde litt av en reise.
Det skal være sikkert.
Ganske få har tatt veien du tok.
Enka etter Nains sønn, Jairus' datter, Lasarus.
Jesus Kristus selv brukte tre dager på å gå den veien,
og du hadde ikke tre minutter.
-Avlyste du messa? -Ja.
Sturge venter ved kirka for å forklare om folk ikke ser skiltet.
Men du ser allerede bedre ut,
så du er nok klar i morgen hvis du spiser opp.
Men du må spise opp.
Jeg skal det. Bare ikke akkurat nå.
Kanskje en rask sjekk.
-Kan ringe dr. Gunning… -Nei.
Det er ikke nødvendig ennå. Jeg føler…
Jeg føler at alt som har skjedd her, handler om tro, ikke vitenskap,
så jeg vil ikke tilsløre dette med tvil.
Du har alltid vært sterk i troen, Bev.
Jeg har alltid prøvd. Det er en velsignelse at du ser det.
Jeg vil betro deg noe.
Noe…
…skjer, endres inni meg.
Jeg husker da jeg var yngre,
at jeg hadde perioder med stor åndelig vekst.
Men det var bare…
Det kan ikke sammenlignes med dette.
Som om jeg føler Gud…
…bevege seg inni meg.
Det er fantastisk.
Jeg tror jeg bør være alene
resten av dagen.
For å be.
Dolly og Wade er bra mennesker.
Kan holde på en hemmelighet.
Sturge vil være imøtekommende, være en god apostel for deg.
Trenger bare litt veiledning.
Vi kan la være å snakke om dette en stund.
Men monsignore…
…vi bør vise dem.
Fortelle dem hvem du er.
Ikke sett ditt lys under en skjeppe.
En av lignelsene,
og den var viktig nok til at Matteus, Markus og Lukas skrev den.
Vi gjør det du ber om, selvfølgelig.
Og hvis du ikke tror de er klare, er det greit.
Jesus åpenbarte seg sakte etter oppstandelsen,
men for en flott åpenbaring det ville være
å vite at deres kjære monsignore Pruitt ble gjenskapt av en Guds engel.
Tenk på det.
Det blir det.
I Guds tid.
Det finnes vel ingen annen?
Takk for hjelpen i morges.
Begynner å tro at du ikke trenger hjelp.
Du er tilbake, og i toppform.
Kanskje.
Var det derfor du ba Warren ta fri?
Nei, egentlig ikke.
Jeg tenkte at vi kunne snakke, bare vi,
mann til mann.
Ok.
Jeg skriftet for noen dager siden,
og pateren oppmuntret meg til å snakke med deg om enkelte ting.
Så jeg gjør et forsøk.
Jeg har vel båret litt nag til deg.
Og?
Tenkte på det som normal friksjon.
Jeg tok det ikke personlig
da du tedde deg som om alt dette var under din verdighet.
Nei, det var ikke det.
Du oppførte deg iallfall slik.
Og så var du borte.
Visste ikke engang hva jeg skulle si om hva du gjorde.
Hva faen vet jeg om startere og slikt?
Oppstart.
Jeg bar vel nag for det også.
Som om det ikke var verdt det å fortelle den dumme arbeiderfaren din
hva du gjorde der ute.
Jeg prøvde å forklare, men kom ikke så langt.
Du brydde deg ikke om Internett
eller teknologi og annet jeg…
Greit. Poenget er…
…at jeg alt hadde nag i hjertet.
Jeg burde ikke hatt det.
Burde ikke det.
Men så skjedde alt det andre.
Og som jeg mislikte det.
Ikke bare hvor pinlig det var, stigmaet knyttet til det.
Men pengene vi måtte bruke på advokater.
Kostnaden ved at du bor hos oss nå. En voksen mann.
Jeg er så glad for at vi har denne samtalen.
La meg fullføre.
Jeg vet jeg bør være takknemlig.
Takknemlig for at sønnen min er hjemme og fri.
Gudene vet at mora di er takknemlig hver dag.
Barn gjør ikke det du gjorde av seg selv,
ikke hvis ikke en av foreldrene har sviktet dem veldig.
Og mora di er en helgen, så da er det vel bare meg igjen.
Så jeg ber om unnskylding.
For hva enn jeg gjorde.
Jeg er glad i deg.
Virkelig.
Det er bare vanskelig for meg…
Det er vanskelig å vise det når du er her.
Så jeg ber om unnskyldning.
Vi bør dra tilbake.
Før det blir for sent.
Hva driver du med?
Mamma. Du er oppe igjen.
Jeg fikk lyst til å gå.
-La oss gjøre det igjen. -Greit.
Hva måtte du gjøre i oppveksten?
Jeg holdt huset rent og måtte alltid vaske opp.
Da du var tenåring, hva gjorde du og vennene dine?
Ikke stort å gjøre i Crockpoten.
Det er vel fortsatt slik.
Men Uppards for sprit og gutter.
Hva het faren min?
Mamma?
Han het George.
Hva gjorde han?
Han var fisker, og så vervet han seg i Marinen.
Hvordan møttes dere?
Vi møttes på en dans på fastlandet.
Og hvem er jeg?
Du er min verden.
Mitt hjerte og min sjel.
Min datter, Sarah.
Legen.
Vil du ha en kopp te? Jeg skal lage litt te.
Har hatt til hensikt å pakke ut tingene hennes.
Jeg fikk bare aldri begynt.
Uker ble måneder, og jeg prioriterte det aldri.
Og i dag kom jeg meg gjennom to rom og halve loftet.
Gjør det du må.
Mange broderer bibelvers.
Men mamma…
Mamma går for sitatet fra Klagesangene.
SE OM DET FINNES SMERTE SOM MIN KLAGESANGENE 1:12
En spesiell type selvmedlidenhet
som identifiserer seg med Jerusalems ødeleggelse.
Vi hadde fugler da jeg var liten.
Duer.
Mamma tilbrakte uker
med å bygge et latterlig bur utenfor kjøkkenvinduet.
Bestilte duer fra fastlandet.
Da de omsider kom hit,
var det første hun ønsket, å klippe vingene deres.
Da hun ropte på meg, sin sju år gamle datter,
sa hun at jeg måtte holde dem mens hun gjorde det.
Jeg spurte hvorfor hun gjorde det. Hun sa: "Så de ikke flyr vekk."
Og hun sa… Hør på dette.
Igjen, hun snakker til sin sju år gamle datter.
Hun sa:
"Alle får vingene klippet før eller siden."
Og jeg stilte det neste spørsmålet.
Det eneste spørsmålet et barn vil stille når de hører noe slikt.
Jeg sa: "Mamma, fikk du vingene klippet?"
Og hun sa: "Jepp. Å ja.
Da du ble født.
Dagen du ble født."
Hun holdt saksen, og jeg hadde fuglen i hånden.
Den kurret i håndflaten min. Føltes som en katt som malte.
Den stolte på meg.
Noe kom over meg, og jeg lot den fly.
Så slo hun meg.
Hun endret atferden.
Drakk, ropte og slo, noe mer nyansert,
noe mer passivt-aggressivt, men budskapet bak var tydelig.
Jeg ødela livet hennes.
Men Lillefot?
Den babyen reddet mitt.
For jeg gjorde det. Det jeg sa jeg skulle.
Jeg rømte da jeg var 16 år. Jeg skulle bli skuespiller.
Jeg skulle bli stjerne. Jeg reiste, og jeg levde.
Og da jeg våknet og dopen sluttet å virke,
så jeg opp, og jeg hadde giftet meg med mora mi.
Først var han klengete, så var han slem.
Så var han full hele tida.
Og så slo han meg. Og jeg kjente den holdningen.
Jeg ville ha blitt hos ham.
Jeg ville ha dødd i det huset.
Men jeg våknet en dag og følte meg annerledes, kvalm.
Så jeg tok en test.
Jeg så det lille plusstegnet, og jeg stirret og stirret.
Jeg pakket koffertene mine og så meg aldri tilbake.
Hun reddet meg.
Og nå er hun bare borte.
Og hvordan er det mulig?
Hvordan er det mulig?
Jeg har en…
…drøm.
En tilbakevendende drøm jeg har hatt siden jeg satt inne.
Jeg flyter rundt midt i bukta.
Midt utpå vannet. Bare grått vann.
Morgenvann.
Himmelen lysner idet sola er i ferd med å stå opp.
Og hvis jeg bare kunne rette baugen,
finne en vind eller en åre, padle med hendene om jeg så måtte,
til en annen kyst.
Starte et nytt liv.
Ender alltid med at sola står opp.
Alltid.
Jeg kommer aldri lenger enn soloppgang.
Den delen ser jeg, klart som dagen.
Den delen er virkelig, men resten, hva slags liv jeg skal ha etterpå?
Det ser jeg ikke.
Jo mer jeg har den drømmen,
jo mer vet jeg bare at det ikke ligger i kortene for meg.
Jeg kommer meg ikke vekk fra øya.
Jeg vet det.
Sent om kvelden, samme hva jeg lar meg selv håpe,
eller hva jeg kan si til mamma og pappa.
Jeg vet det.
Men du…
Du kan gjøre alt.
Du har alltid kunnet det.
Vil du be med meg?
Ja.
Vær så snill, Gud.
Hjelp meg å forstå.
Nåde.
Se i nåde til oss.
Sorgen vår er for mye. For mye.
Nåde.
Fader vår, du som er i himmelen…
La ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme, og la din vilje skje på jorden som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød og tilgi oss vår skyld,
slik vi også tilgir våre skyldnere.
Og led oss ikke inn i fristelse, men…
Frels oss fra det onde. Amen.
Hill deg, Maria, full av nåde, Herren være med deg, velsignet er du…
Velsignet er du.
Velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor,
be for oss syndere, nå…
Og i vår dødstime. Amen.
OLD MILWAUKEE ØL
Faen.
Kom igjen.
Hei, Joe.
Sheriff. Hvordan går det i dag?
Bare bra.
Men dagen er ung.
Hvordan blir kvelden min, Joe?
Pokker, hva vet vel jeg?
Går det bra?
Jeg jobber med det.
Jobber med det.
Faen ta deg.
Måtte du være ved min side,
for å lyse og vokte,
for å styre og lede.
Guds engel, du som verner meg,
til deg har den Høyestes omsorg betrodd meg.
Vær ved min side.
Opplys meg, vern meg, styr og led meg.
Guds engel, du som verner meg,
til deg har Guds omsorg betrodd meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Guds engel, du som verner meg,
til deg har Guds omsorg betrodd meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Guds engel, du som verner meg…
Pater Paul.
Hei. Beklager at jeg kommer så sent. Jeg var litt uvel, oppholdt hele dagen.
Men nå er jeg oppe og går igjen, og tenkte jeg skyldte din mor messen.
John?
Sarah slapp meg inn. Hun sa at du…
At du føler deg bedre.
Hvordan?
"Sannelig, jeg sier dere: Dersom dere tror og ikke tviler,
selv om dere sier til dette fjellet: Løft deg
og kast deg i havet, så skal det skje."
Med Gud er alt mulig.
Jeg trodde det var en drøm.
Da jeg så deg ved senga mi.
Så ung.
Kanskje det er en drøm.
Men i så fall har vi alle den.
Alle sammen.
Jeg har så mye å fortelle deg!
Men…
Men først… messen din.
Nattverden din.
I Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Amen.
Jeg innså nå at du må synes jeg er tullete.
Nei.
Du ba med meg hele dagen.
Jeg er glad i deg for det.
Men du…
Du tror ikke. På noe av det.
Jeg forstår det.
Jeg gjør det. Dragningen. Trøsten.
At ting ikke skjer tilfeldig.
Det finnes godt i alt. Det er en plan.
Jeg vet ikke.
Jeg levde vel en stund i konflikt
med eksistensen av en kjærlig Gud.
Så hva tror du?
-Tror du jeg har vrangforestillinger? -Nei.
-Du tror jeg er naiv. -Nei.
Nei, jeg tror…
Jeg tror vi alle…
…så gjerne vil at det skal være et formål.
For alt. Og rettferdighet, og litt trøst når vi dør.
Der kommer religion inn. Det er det som er spørsmålet.
Det er det.
Hva skjer når vi dør?
Hva faen skjer?
Så hva tror du?
Hva skjer når vi dør, Riley?
Jeg vet ikke.
Jeg stoler ikke på noen som sier de gjør det, men…
Jeg kan jo snakke for meg selv.
Så snakk for deg selv.
Hva skjer når du dør?
Når jeg dør…
…slutter kroppen min å fungere.
Opphører å virke. På én gang eller gradvis
opphører pustingen, hjertet slutter å slå.
Klinisk død.
Og litt senere, fem minutter senere,
begynner hjernecellene å dø.
Men i mellomtida…
…slipper kanskje hjernen min ut en flod av DMT.
Det er et psykedelisk stoff som slippes ut når vi drømmer, så…
…jeg drømmer.
Jeg drømmer større enn jeg har gjort før,
for det er alt sammen. Den siste mengden DMT samtidig.
Og nevronene mine skyter,
og jeg ser et fyrverkeri av minner og fantasi.
Og jeg bare… tripper.
Tripper virkelig, for sinnet mitt raser gjennom minnene.
Lang- og korttids, og drømmene blander seg med minnene, og…
…så er det teppefall.
Drømmen som avslutter alle drømmer.
Én siste stor drøm idet hjernen tømmer de jævla rakettsiloene og så…
…slutter jeg.
Hjerneaktiviteten opphører, og det er ikke noe igjen av meg.
Ingen smerte.
Ikke noe minne eller bevissthet om at jeg har eksistert, ikke…
At jeg såret noen.
At jeg har drept noen.
Alt er som det var
før meg.
Og elektrisiteten forsvinner fra hjernen til det bare er dødt vev.
Kjøtt.
Glemsel.
Og alle de andre små tingene som utgjør meg, de…
Mikrobene og bakteriene og de milliard andre små tingene
som lever i øyevippene og i håret mitt, i munnen og huden min,
i tarmen min og alle andre steder, de bare
fortsetter å leve.
Og spise.
Og jeg tjener et formål.
Jeg nærer liv.
Og jeg brytes ned,
og alle de små bitene av meg resirkuleres,
og jeg er milliarder av andre steder.
Og atomene mine er i planter og insekter og dyr,
og jeg er som stjernene på himmelen.
Der i det ene øyeblikket, og så bare spredt rundt i kosmos.
Din tur.
Hva skjer når du dør?
Snakke for meg selv?
Snakk for deg selv.
Nei.
Ikke for meg selv.
Det var ikke jeg som døde i dag.
Hun var aldri våken.
Da hun kom ned og inn i denne lille kroppen,
som akkurat hadde tatt form, sov den.
Så alt hun kjente til, var drøm.
Hun hadde bare drømt. Hun hadde ikke engang et navn.
Og så i søvne
var det en liten ånd som løftet henne opp.
For Gud sendte henne ikke for å lide gjennom livet på jorda.
Denne?
Denne spesielle lille sjela…
Gud sendte henne ned hit for å sove.
Bare en liten lur. En rask drøm.
Så kalte han henne tilbake.
Og så dro hun tilbake.
På samme måten som hun svevde ned, steg hun opp over jorda.
Forbi alle sjelene i atmosfæren
og alle stjernene på himmelen og så inn i et skarpt lys.
Og så, for første gang…
…begynner hun å våkne.
Hun er svøpt inn i en følelse av kjærlighet.
Bare ren, utrolig kjærlighet. Selvfølgelig.
Hun er ren.
Hun har aldri syndet.
Hun har aldri skadet noe levende, selv ikke en maur.
Og hun er ikke alene. Hun er hjemme.
Det er folk der, hun vet det ikke,
men de er familien hennes.
Bestefaren og oldefaren hennes. De er glad i henne. Og de gir henne navn.
Så strekker Gud seg ned og kysser hodet hennes,
og idet Han sier navnet hennes, vokser hun opp.
På et blunk.
Og hun er perfekt.
Kroppen er som den ville vært på hennes beste dag på jorda.
Hennes perfekte alder. Høydepunktet.
De forteller om mora her nede på jorda,
og at jeg kommer dit snart.
Hun er glad. Ingenting annet enn glede i all evighet.
Hun er elsket.
Hun er ikke alene.
Det er det vi mener når vi sier "himmelen".
Ingen herregårder, elver av diamanter, ingen lodne skyer eller englevinger.
Du er elsket.
Og du er ikke alene.
Det er Gud.
Det er himmelen.
Det er derfor vi holder ut på denne…
…store, blå, triste steinen.
Jeg kommer dit snart.
Og jeg får se faren min.
Og bestemora mi.
Og jeg får se den lille jenta mi, og hun vil være lykkelig og trygg.
Og jeg vil bli så glad for å møte henne.
Jeg håper at du har rett.
Guds engel, du som verner meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Guds engel, du som verner meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Hvor er du?
Hvorfor kommer du ikke?
Guds engel, du som verner…
Pater?
Beklager å forstyrre deg.
Beklager.
Hallo, Joe.
-Hallo. -Jeg… har hatt en tøff dag.
Men jeg var flink. Jeg drakk ikke.
Ja, det er glimrende.
Men det er en skikkelig kamp. Du sa jeg skulle komme innom
hvis jeg følte at…
Hvis det ble for mye. Men du er opptatt.
Nei, slett ikke. Kom inn hit. Sett deg.
Jeg har vært der. Såpass kan jeg si.
Alt i orden, pater?
For å være ærlig…
Jeg er ikke helt meg selv i dag, og vet ikke helt hva jeg skal si.
Det er nifst, eller hva?
Du kunne vært sønnen hans.
Det var et rykte da jeg var liten,
at den gamle mannen ikke levde i sølibat.
Hvem kan klandre ham?
Hvem er jeg til å dømme en mann for hans laster?
Jeg, liksom? Pokker.
Det angår ikke meg.
Mitt motto hele livet.
Vi…
Vi ses i morgen på…
-På møtet. -Du, vent, Joe.
Jeg er stolt av deg.
Takk.
Beklager. Jeg ventet ingen, men jeg er stolt av deg,
og jeg er glad du fant styrke i dag.
For jeg kjenner den tvangen.
Den sulten, og…
…jeg vet det er vanskelig å stå imot.
Jeg er stolt av deg. Gud er stolt av deg.
Takk.
Gud velsigne deg.
Bedre sent enn aldri, hva?
Greit.
-Gud velsigne deg. -Takk. Jeg skal…
Jeg skal bare gå…
Jeg skal gå, ok?
-Jeg skal gå. -Gud velsigne deg.
Hva feiler det deg?
Hva faen feiler det deg? Slutt!
Jeg beklager.
Går det…
Går det bra?
Hva skjedde?
Går det bra med deg?
Hva?
-Hei. -Hei.
Jeg hadde den drømmen igjen i natt.
-Den på vannet? -Ja.
Det var veldig annerledes nå. Slikt skjer jo av og til, ikke sant?
Jeg husker aldri mine.
Hva var annerledes?
Jeg er på vannet,
som vanlig…
…venter på sola. Men nå…
…er du der også.
Hva tror du det betyr?
Jeg bør gå.
Eller skal jeg følge deg?
Kirka.
Jeg tror ikke jeg skal i kirka.
Jeg tror jeg skal til fastlandet.
Ikke for å få en ny vurdering, men…
For å få en ny vurdering.
Selvfølgelig.
Jeg ville ikke klandre deg om du ble hjemme en måned.
Ingen ville det.
Men du kan komme tilbake.
Senere.
Kanskje i kveld.
Du kunne komme tilbake i kveld.
Jeg kan det.
Ok.
-Jeg skal ikke ha nattverd eller noe. -Jeg vet det.
Du kan ikke det.
De lar deg ikke, siden du ikke er kristen.
-Pappa. Vi har vært gjennom dette. -Ja.
-Du sa jeg kunne… -Vet det.
Hør her.
Jeg forstår at du er nysgjerrig.
Jeg ber ikke sønnen min ikke å lete etter Gud.
Men gutten min…
Ali.
Vi har allerede Ham.
Takk, pappa.
Jeg vet dette ikke er lett for deg, så… takk.
Du kom ikke hjem i går kveld.
Pater!
Pater! Alle venter.
Du er nesten en halvtime for sent ute…
Ok.
Jeg vet ikke hvorfor…
Hysj. Du trenger ikke si noe. Ikke du. Ikke til meg.
Vi må…
…få stelt deg.
Få deg til kirka.
Ok.
Her er problemet.
Ok.
Herregud. Ok.
Du skal bli her.
Du skal bli værende her.
Vi skal gjøre som følger.
Alt er i orden med ham.
Unnskyld meg.
God morgen.
La meg si at det er en fornøyelse
å se denne kirka så full hver dag. Gud velsigne dere.
Men denne morgenen tror jeg vi må…
Jeg tror vi må avlyse messen.
Pater Paul har fått mageproblemer igjen.
Stakkars.
Jeg måtte tvinge ham, stakkars, få ham i seng.
Han var så fast innstilt på å være her.
Han er tilbake på føttene om kort tid.
Men denne morgenen kan kanskje
vår kjære Dolly Scarborough…
Kom opp hit, Dolly.
Kom opp.
Kanskje Dolly kan lede oss i litt sang, lesning og bønn.
Og vi kan fortsatt feire som tidlige kristne
som priste Gud lenge før det var prester som ledet an.
-La oss begynne med salme 473. -Ja.
"Vi kommer sammen." Dolly, kan du lede oss?
Unnskyld meg.
Vi kommer sammen For å be om Guds velsignelse…
Pakk det inn i teppet, legg det i lastebilen,
ta det med til et tomt hus på vestbanken.
Gjør det nå, mens de fleste er i kirka.
Og sent i kveld, fest et anker til det og slipp det en mil ute.
Men jeg… Vi…
Ja. Wade, hva ville du si?
Jeg mener…
Vi skal vel ikke…
Det er Joe Collie, Bev. Dette er…
Dette er… Hva i helvete har du gjort?
"Hvis en mann er så egenrådig at han ikke hører på presten
som står på dette stedet og tjener Herren din Gud,
skal den mannen dø."
Femte Mosebok.
Du har rett.
Dette er Joe Collie.
Dette er ikke Ed Flynn, Leeza Scarborough eller deg, Wade.
Dette er mannen som fikk dattera di i rullestol.
Denne mannen har vært en plage for dette samfunnet hele sitt liv.
Han er en lidderlig synder og hedning av første rang.
En lemlester av barn og en velsignelse for ingen,
og Gud har krevd inn sin gjeld.
Pater. Monsignore. Si det. Si hvorfor du gjorde det.
Jeg vet ikke. Noe kom over meg, og jeg…
Fordi noe beveget seg gjennom deg.
Du glemmer, Wade.
Vårherre er en kriger. Englene hans også.
Vårherre sendte engler til Egypt
for å slakte egypternes førstefødte,
gjorde byer til salt, og kvinner og barn også,
og druknet verden da vi var for fortapt av synd.
Monsignore Pruitt er et Guds mirakel.
Og en mirakelmann,
som du vet selv, Wade. Han er et mirakel.
Gud har en plan. Han jobber gjennom ham.
"Og vi skal gjøre vårt, vitne og gjøre vår del."
"Tro ikke at jeg er kommet for å bringe fred på jorden.
Jeg er ikke kommet for å bringe fred, men sverd."
Det var Jesus som sa det! Jesus Kristus selv!
Så om du vil stille spørsmål ved ham nå, Wade,
hvis du vil velge og vrake hvilke av hans gjerninger som faller i smak…
Send tilbake alle hans gaver til avsenderen,
og la den lille jenta di sette seg i rullestolen igjen.
Men ikke velg mellom Guds velsignelser!
Pakk det inn
i teppet.
Jeg…
Tynger samvittigheten?
Har du skyld i hjertet for at du gjorde det du måtte?
Nei.
Ikke i det hele tatt.
Så spør deg selv hvorfor Gud lot det karet passere.
Og fortsett.
Armene hans, Sturge.
Ta… Og…
Ok. Beklager at du måtte vente. Vi har kjørt testene.
Jeg lurer på om informasjonen du har gitt meg,
ikke er helt riktig.
Du kan snakke med legen min,
og hun kan bekrefte at du har riktig informasjon.
Jeg vil bare vite hva som skjedde.
Jeg tror ikke noe har skjedd.
-Hva betyr det? -Testene dine er negative.
Jeg vet det. Jeg mistet barnet.
Nei, hCG-nivåene er normale.
Ok?
Og selv etter en spontanabort ville de vært høye i seks uker eller så.
Ja, jeg hadde ikke… Det var ingen spor etter spontanabort.
Jeg kan ikke se spor etter at du var gravid i det hele tatt.
Jeg hadde ultralyd.
Jeg vet ikke noe om det. Jeg ser bare på testene.
Hørte hjertet slå mange ganger.
Jeg så henne bevege seg. Suge på tommelen.
Jeg kan gjerne ringe legen din på øya,
og kanskje hun kan dele noen av sine…
Men kroppen din er ikke kroppen til en kvinne som har vært gravid.
-Jeg var gravid. -Ikke ifølge blodet eller kroppen din.
Og menneskekroppen kan ikke…
Den kan ikke bare avbryte noe slikt
som om ingenting skjedde. Det er ikke mulig.
Jeg lurte på om vi kunne ordne
et møte med noen fra psykologiavdelingen.
MSGR. JOHN MICHAEL PRUITT REKREASJONSSENTER
Føler du deg bedre?
Visste ikke om det ble noe av. Ingen svarte i prestegården.
Ingen problemer. Føler meg mye bedre nå.
Kom inn.
Det var synd å høre.
Jeg skal besøke henne og forsikre meg om at det går bra.
Ja, hun tar det med ro.
Jeg tror ikke hun vil ha besøk med det første.
Selvfølgelig ikke.
Av ren nysgjerrighet. Hva ville du ha sagt til henne?
Det er nettopp saken. Hva skal man si?
Du sier: "Jeg kondolerer."
"Jeg vet at Guds veier er uransakelige."
"Hvis det er noe jeg kan gjøre."
Så hult, ikke sant?
Jeg kan… Vil ikke…
Vi kan aldri forstå Guds vilje,
og jeg vet ikke hva annet jeg kunne si til Erin Greene.
Vi må feste lit til Herren med hele vårt hjerte.
Og ikke feste lit til våre egne innsikter.
Overgi deg selv om du forstår det eller ei.
Det stemmer.
Det er jo bare sant, er det ikke? For deg, for meg?
Overgi seg, kanskje et øyeblikk.
Slutte å anta at man vet grunnen, forstår meningen.
Noen ganger er det greit å bare se på verden og si:
"Hvorfor? Jeg forstår ikke.
Og jeg vil ikke."
Ja, noen ganger er det greit.
Jeg er faktisk enig i det.
Vanskelig å la være, hva?
Hvordan går forbedringen?
Skal vi gå inn på det nå? Burde vi ikke vente på Joe?
Nei. Joe blir faktisk ikke med i dag.
Nei.
Ikke si at han falt av.
Vet ikke hvorfor. Ønsket at det skulle funke for ham.
Virkelig.
Jeg traff ham faktisk i går.
Det gikk ganske bra. Han var stolt av seg selv.
Han er ikke på øya i dag. Skulle visst besøke søstera.
Han vet ikke når han kommer tilbake.
-Søstera? -Ja, det stemmer.
Skal vi begynne med Sinnsrobønnen? Han kommer nok neste uke.
Gud, gi meg sinnsro til å akseptere de ting…
… jeg ikke kan forandre, mot til å forandre de ting jeg kan,
og forstand til å se forskjellen.
Amen.
Jeg er glad for å høre han har det bra.
Jeg er ikke overrasket, slik han har jobbet.
Daglig messe, helt fullt, full kalender i tillegg.
Vet du at han har gitt Mildred Gunning sakramentet hver dag
siden han kom hit? Hver dag.
Mannen er en helgen.
Glad han er på bedringens vei. Og din lille venn Ali.
Så rørende å se ham i kirka i dag.
Lurer på hvordan faren tok det.
Motet som krevdes for å legge det bak seg,
å komme til kirka alene, på hans alder?
Med hans oppdragelse. Og den tradisjonen. Der ser du.
Gud finner en vei.
Skal du ut i natt?
Ja.
Du må hilse så mye fra meg.
-Si at jeg synes det var trist. -Det skal jeg.
Da du var liten,
sa du til meg: "Hvis vi er på en øy,
hvorfor kan vi ikke bo i et trehus som Robinson i Sydhavet?"
Og jeg sa: "Vi er ikke skipbrudne, Riley.
Vi er ment å være her."
Og du,
du skar grimaser.
Jeg vet du aldri har følt at dette var hjemme.
Som om Crockett ikke var et sted vi bodde,
men et sted vi levde gjennom, mens vi ventet på hjelp.
Og hjelpen er her.
-Er den? -Jeg trenger ikke briller lenger.
Og faren din er bedre enn han har vært på årevis.
Det er noe som skjer her.
Og jeg kan ikke ignorere det.
Jeg vet…
…at du slet.
Med troen og det som skjedde.
Med det jeg gjorde.
Med det du gjorde.
Min vakre gutt.
Ja.
Men Gud ber deg ikke om å tro på noe du ikke kan se.
Ikke her. Ikke nå.
Han ber deg bare om å se.
Er ikke det utrolig?
Han er en løgner, mamma.
Pater Paul.
Kanskje du har rett.
Kanskje det er håp.
Og kanskje det er noe for meg, og kanskje fins Gud og mirakler.
Jeg vet ikke.
Men jeg vet én ting. Bare én ting sikkert.
Pater Paul løy for meg i kveld.
Så tro og be for meg.
Men bare…
Vær forsiktig. Det er alt jeg ber om.
Ja.
…du som verner meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Guds engel, vær så snill.
Hvor er du?
Vær så snill.
Guds engel, du som verner meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Gudskjelov. Hvor har du vært? Jeg har vært…
Beklager.
Beklager. Jeg har bare vært fortapt.
Jeg er tom for sakramentet.
Guds engel, du som verner meg.
Opplys meg, vern meg, styr meg og led meg.
Guds engel…
Søstera.
Tekst: Marius Theil