EN NETFLIX-SERIE
BOK V: GOSPEL
Två nätter i rad. Vi måste prata med honom.
Jag ogillar att inte veta vad han…
Det ryktas att han umgås mycket med miss Greene.
Bra för honom.
Han är vuxen. Om han kan finna lite tröst i sin…
Bra för honom.
Sen start idag. Det blir nog bara vi.
Vi klarar det.
TELOMER OCH ÅLDRANDE
God morgon.
Oj, du ser…
Gillar du det? Jag hittade det i kofferten i garderoben däruppe.
Mycket av det har inte sett dagens ljus på flera årtionden,
men det har inte jag heller.
De passar ändå ganska bra, tycker du inte?
Ska vi?
Jag vet att han är problemfylld.
Har alltid varit.
Hans pappa behandlade inte honom och mig rättvist…
Jag gjorde mitt bästa.
Jag gjorde vad jag kunde, men jag är inte perfekt.
Jag har två jobb.
På fastlandet men ändå räcker det inte för att förse hans systrar.
Det är därför han gör det han gör.
Pengarna måste komma från nånstans, och han ger oss mat på bordet.
Men det är väl oviktigt för dig, sheriffen?
Lagen är lagen oavsett omständigheter, eller hur?
Jag dömer inte, Joanie, jag säger bara att det inte är ovanligt.
-Att Bowl försvinner… -Bill!
Han heter Bill.
Hans så kallade vänner kallade honom Bowl när han började sälja gräs, och…
De kallade honom åtminstone inte Bong.
Om du och människorna på ön
inte bryr er ett skit om en försvunnen pojke,
ja, då vet jag inte varför ni går till kyrkan,
och gör en stor grej av hur fromma ni är för ni är definitivt inte kristna.
-Jag är inte kristen. -Du vet vad jag menar.
Jag har pratat med kollegorna på fastlandet
och de har kontaktat Bowl…
Bills arbetsgivare och kända bekanta. Vi hittar honom.
Och de på ön, har du pratat med dem?
Fastlandsbor är en sak, men öbor vet.
Öbor vet jämt.
Jag pratade med Joe Collie.
Han var den sista som såg honom på ön.
-Var han nykter? -Ma'am?
Var han nykter när du pratade med honom?
Man kan inte vara säker med Joe.
-Det kan man inte… -Prata med honom igen.
-Jag tror inte Joe… -Prata med honom igen!
Du kände honom inte!
Folket här kände honom inte,
eller så bryr de sig inte,
men det ska inte spela nån roll.
När nåt sånt här händer ska vi alla vara likställda.
LÅNGFRED4GSMÄSSA PÅSKVAKA LÖR MIDN4TT
Vänta, varje kväll? Ingen morgonmässa alls?
För tillfället, ja.
Fader Paul behöver nog några morgnar till
för att återhämta sig,
men han är nog på benen ikväll. Eller hur, Sturge?
Ja, sir.
Jag pratade med honom i morse och han mår mycket bättre.
Ja, och Dolly pratade med honom också.
Han har en del att säga om Långfredagen.
Eller hur, älskling?
Dolly? Du…
Millie. Är det du?
Sist jag kollade.
Är det ingen morgonmässa idag? Jag såg fram emot den.
Nej, den…
Jösses! Se på dig.
Herregud. Miss Gunning ser så mycket… Mamma?
Förlåt, hjärtat.
Det är bara…
Vilken tid vi lever i.
-Hej, mrs Flynn. -Raring.
Hjärtat, hej. Jag hörde om…
Riley berättade. Du är inte ensam.
Är han här?
Nej, det är han inte. Jag trodde han var med dig.
Joe?
-Har du den? -Ja.
Har du sett Riley?
Är allt bra?
Ja, Riley är borta, antar jag.
Är han inte med Erin?
Verkar inte så.
Vad fan, Riley.
Ska han bara skita i allt? Efter allt…
Gud.
Vad fan är det med honom?
Låt honom hållas.
Vad kan vi ens göra? Om han inte ens… Helvete!
Förlåt, Warren.
Förlåt. Här.
Ja, C-O-dubbel-L-I-E. Joseph.
Fyra, tjugotvå, sextionio.
Bra. Jag uppskattar det.
Okej, tack, Mike.
Förlåt att jag stör.
Nej, jag spårade bara…
Vad kan jag göra för dig?
-Ja… Det är säkert inget. -Oftast är det nåt.
Det kan det vara, jag vet inte.
Jag vet inte vad det är. Det är inte en officiell anmälan,
för det har inte gått 24 eller 48 timmar.
Jag vet inte hur länge jag ska vänta. Du kommer skratta.
Jag måste anmäla en försvunnen person.
Vem?
Riley Flynn.
Han skulle hem till mig igår men han kom inte.
Jag har kollat med hans familj…
De har inte sett honom.
Ditt hus… Är ni två…
Nej, inte direkt. Vi har umgåtts men…
Han var inte på färjan. Så han är inte på fastlandet.
Hans telefon bara ringer.
Sa han nåt?
Som du tycker är konstigt nu, eller…
Nej, inget. Han sa att han skulle komma till mig.
-Men han kanske… -Han sa att han skulle komma till mig.
Okej.
När såg du honom sist?
Igår morse när vi vaknade.
Han gick på AA i St. Patricks med Joe Collie…
Var Joe där? Är du säker?
Vet inte. Jag antar det eftersom han går på de mötena.
Och han gick… hem för middag.
Hans föräldrar sa det, och sen sa han att han skulle träffa mig, och sen inget.
Okej, vad pratade ni om igår?
Du vet, dagens planer, en dröm han hade på natten.
Vad pratade ni om på kvällen innan?
Okej, lyssna. Jag tror dig.
Jag försöker inte snoka.
Jag hoppas han sa nåt som kan tala om var han är.
Det kan vara nåt litet. Nåt du glömt.
Hans sinnestillstånd är viktigt
för när jag frågar runt, och det kommer jag att göra…
Om det visar sig att han är och festar på fastlandet,
kan han ha hintat om det. Okej? Det är allt jag söker efter.
Okej?
Vad pratade ni om?
Döden.
Vi pratade om vad som händer
när man dör.
Det är det jag menar.
Det är därför jag är här.
Tog du eller han upp ämnet?
Jag har frågat mig det hela dagen, jag vet…
Det var nog i bådas tankar, för jag hade förlorat…
Jag fick missfall.
Jag beklagar, jag…
Jag är ganska säker på att han tog upp det
och jag hakade på.
-Vad sa han om det? -Vad menar du?
Döden.
Var han rädd för den? Fascinerad av den? Eller…
Han verkade okej.
Men det är så det sägs. De som inte är okej, folk som…
De säger det om de som begår självmord.
Att de verkade okej.
Det sägs så ibland, ja.
-Vad ska jag göra? -Han kommer.
-Pojkar. -Fader.
Mår du bättre?
Speciell kväll, pojkar. Var uppmärksamma.
Jag hörde om det.
Men man måste se det för att tro det, eller hur?
Mildred Gunning, det är sannerligen du!
Beverly Keane.
Gud gav tillbaka dig till oss. Det är jag så glad för.
Och att du är här med oss för vad som komma ska.
Tack. Jag är glad att vara här.
Inte ensam. Sarah Gunning.
Jag är så otroligt glad att du är här.
Tack. Låt oss gå in, mamma, så att du kan sätta dig.
Självklart.
"De tog Jesu kropp
och lindade den med linnebindlar tillsammans med kryddorna
så som judarna gör vid en gravläggning.
Vid platsen där Jesus hade blivit korsfäst
fanns en trädgård och i trädgården
en ny grav där ännu ingen hade blivit lagd.
Där lade de Jesus, eftersom det var den judiska förberedelsedagen
och graven låg nära."
-Herrens evangelium. -Pris ske dig, Herre Jesus Kristus.
Långfredag.
Det är en av mina favoritdagar. Vår Herres passion.
Ordet "passion".
"Passion" betyder en stark och nästan okontrollerbar känsla.
Nästan okontrollerbar.
Det var det Jesus kände när han gav sitt liv för oss,
så att vi skulle få evigt liv.
Vilken gåva, så vackert berättat i Johannesevangeliet.
"Evangelium" betyder goda nyheter! Goda nyheter på långfredagen.
Och ändå är det en berättelse om djupt lidande.
Vad är så bra med det?
Att Jesus lider i den här berättelsen, det är inte bara nödvändigt.
Det är bra.
Det är priset för evigt liv.
Det lidandet utstår han ensam.
Och vid återuppståndelsen är han ensam. Och sen… Tja…
Han har några allierade. Och sen fler.
En församling.
Sen spred fler och fler de goda nyheterna.
Berättar den goda historien. Och sen har Gud en armé.
Vad säger de i reklamen?
"Bli allt det du kan vara."
Inget illa menat mot försvarsmakten,
som är nödvändig och självklart hedervärd,
men det är inte allt du kan vara.
I armén strider du för Gud och landet.
Jag ska förolämpa er nu, men det är sanningen.
Gud vill inte att du strider för det här landet.
Arrogansen i det.
Gud har inget land.
Det finns en Gud för världen.
Och reglerna och fördragen vi utformar
och gränserna vi stänger betyder inget för honom.
Nej, strid inte för ett land. Strid för Guds rike.
Ett rike som Jesus säger inte har några flaggor eller gränser.
Guds armé. Missförstå inte. Det är ett krig. Det är det armén är till för.
Så som församling, som Guds armé, hur vet vi hur kriget går?
Vi ser det inte. Vi kan inte anropa högkvarteret om en rapport.
Allt vi har, allt Gud ger oss, finns här.
Hur vi mår. Vår inre moraliska kompass
pekar mot norr till den Heliga Ande.
Samvete. I Guds armé är samvete grundutrustning.
Det finns många, men det här är mitt.
Ni kanske tror att det är en filmreplik, men nej.
Det är faktiskt från marinkårens troslära.
Och en troslära, enligt definitionen,
är inte bara en tro, utan en religiös tro.
Så det är ett krig och förluster kommer ske.
Och vi måste vara soldater.
Det är vad långfredagen handlar om.
Gud kommer be er om hemska saker.
Se bara vad han krävde av sin son.
Se bara vad Jesus fick utstå idag.
Vi fick kalla det "nya förbundet",
för Guds vilja förändras.
Guds vilja dikterar moralen,
och eftersom Guds vilja förändras, så gör även moralen.
Den förändrades med det nya förbundet, och när Jesus kom,
och vi måste, som hans armé, göra oss av med det gamla förbundet
och lyssna enbart på det.
Ni förlitar er på den kompassen.
Långfredagen är enbart god.
Herrens evangelium, så full av fasor, är enbart gott,
på grund av vart det leder.
Återuppståndelsen.
Idag är enbart god på grund av det som kommer på söndagen.
När Jesus återuppstår, och själva döden ligger död.
Det som annars är hemskt är gott på grund av vad det leder till.
Välkomna till Guds armé.
Ja, vi kommer att göra stora ting.
Mamma, vänta.
Vad är fel? Mamma, stanna.
Jag vill inte att du någonsin går tillbaka in dit.
Vad?
Det är inte min kyrka. Det är inte mannen som jag kände.
Var fan har du varit? Jag har ringt dig hela dagen.
-Förlåt. -Gör inte så. Var var du?
Var har du varit?
Minns du några dagar innan du åkte,
då du kröp in genom mitt fönster, väckte mig och skrämde mig?
Du ville ta ut en båt.
Du godtog inte ett nej, så vi tog en båt och rodde ut,
rökte ett paket cigg och såg solen gå upp.
Vill du göra det med mig nu?
Kan vi ta en tur?
Jag är ganska bra på att lita på folk.
Lustigt, med tanke på mitt äktenskap.
Det var viktigt att jag kom ut ur den
situationen med tillit i hjärtat.
Jag har inte frågat, för du gjorde aldrig det.
Aldrig nånsin.
Du lät mig komma till dig.
Jag försöker återgälda det.
Men här är vi.
Och jag måste fråga.
Vad handlar det här om?
Det är därifrån allt kom från.
Stjärnorna.
Primitiva människor, de jagade och samlade saker hela dagarna,
men på natten
satt de runt eldar för att hålla värmen och undvika rovdjur.
De tittar ut över dalarna, de ser andra lägereldar,
små prickar av ljus i landskapet,
och de vet att det finns andra därute, i mörkret.
Sen ser de ljusprickar på himlen.
De är okända.
De vet inget om rymden, stjärnor eller ljusvågor.
De tycker bara att de är väldigt lika lägereldar.
"Vilka är de människorna", undrar de.
"Som tänder sina eldar däruppe?"
De börjar berätta historier.
"Dessa människor?"
"De måste vara otroliga."
"De lägereldarna, de tillhör folk
som är mäktigare än vi kan föreställa oss, så…"
Alltihop.
Alla gudar.
Alla gudinnor, religioner, heliga krig. Alltihop.
Startade däruppe.
Som undrade vem fan som kunde tända lägereldar på himlen.
Jag ska berätta en sak som du inte kommer tro på.
Du behöver bara lyssna. Kan du lova det?
Ja.
Okej.
Du är okej.
Prata inte, slappna bara av, fokusera på andningen, okej?
Du är jätteduktig. Nej. Du är okej.
Jag hade en syster. Har jag sagt det? Hon hette Alice.
Hon var äldre än mig, men mycket mindre.
Jag var åtta när hon dog. Det var polio.
Det var hemskt att se det.
Jag var också rädd, Riley.
Jag var livrädd för döden,
och det var det som förde mig till Gud.
Jag försökte förstå hur döden,
hennes död, specifikt, kunde ingå i Guds plan.
Den frågan, den förde mig hela vägen till prästerskapet, faktiskt…
Du. Du är okej.
Gud har fortfarande en plan,
och döden ingår inte längre i den.
Inte för alla.
Och vi behöver aldrig mer vara rädda.
Hur mår du?
Du ser mycket bättre ut.
Här, varsågod, sätt dig.
Jag skulle inte göra det.
Jag kan…
Tja, jag kan inte förklara exakt, men jag kan försöka.
Det viktiga är att inte gå ut just nu.
Förlåt, jag ville varna dig innan.
Det är inte ett misstag man gör om.
Oroa dig inte, det tog mindre än sex timmar för din nacke att läka helt.
Brännskadorna är inget problem. Här. Sätt dig.
Jag lovar att förklara allt jag kan,
och du kommer att må bättre efteråt.
Sätt dig. Ge huden en chans att läka åtminstone.
Ska vi ha ett möte?
Vi ska ha mötet.
Jag lovar, det är okej. Du har haft en lång natt, en lång resa.
Sätt dig.
Du kommer att uppskatta det.
-Vi börjar med sinnesrobönen. -Är det ett jäkla skämt?
Inte alls.
Idag får du total och uppriktig ärlighet från mig,
och den här bönen, idag, gäller för dig och mig, djupgående.
Gud, ge mig sinnesro att acceptera det jag inte kan förändra,
mod att förändra det jag kan
och förstånd att inse skillnaden. Amen.
Vi börjar uppifrån. Det vi inte kan förändra.
När jag var yngre
var jag präst i en liten kyrka i ett väldigt litet samhälle.
En dag ger en korgosse,
han var en helt ny korgosse… Han var kanske nio eller tio, smart unge.
Det var runt påsken,
så jag hade pratat om återuppståndelsen i ett par veckor.
En dag ger korgossen mig en skokartong.
Inuti finns en mus som han har fångat i en fälla.
Den är i dåligt skick, svansen är avklippt och benen sitter knappt fast.
Den lider. Pojken ger mig kartongen
och han frågar mig
om Gud kommer återuppliva den som Jesus.
Om han kunde göra det, så kan han göra detta.
Jag tar kartongen och vi ber för den,
jag skickar hem pojken och ber honom att komma om tre dagar.
Tre dagar gick, pojken kom tillbaka och…
Den mådde bättre.
Ja. Den sprang runt frisk och kry i kartongen.
Jag hjälpte pojken att släppa musen bakom kyrkan innan mässan.
Han är häpen.
Hans tro är bekräftad. Han tror.
Den stunden, den uppehöll honom i vad?
Nästan ett decennium?
Tro nog för ett decennium från en liten mus?
Det var inte ett verk av Gud.
Inte?
Sant, jag avslutade musens lidande
och sant, det tog nästan tre dagar
att hitta en likadan mus,
men det som det gav pojken, var inte det ett verk av Gud?
Verkar han inte alls, bara för att han verkar genom oss?
Hur vet du den historien?
Vem är du?
Du vet vem jag är.
Kom igen.
Titta noga.
Lyssna på dig själv, du vet vem jag är.
Behöver du se märkena på händerna?
-Stick händerna i min sida… -Det är omöjligt.
Kom igen, vi är förbi det nu.
"Sen sade han till Tomas: 'Räck hit ditt finger,
räck ut din hand och stick den i min sida.'"
-Vi är förbi det. Du är förbi det. -Okej då.
Så hur?
På samma sätt som du.
Du har också tagits tillbaka till ditt bästa jag.
Din höjdpunkt, ditt perfekta jag som Gud ville ha dig.
Jag hade bara en längre sträcka att gå än du.
Det var mycket längre att gå.
Varför kom du tillbaka hit?
Igår kväll.
Jag har undrat det större delen av dagen.
Jag har känt dig hela livet,
du har aldrig dykt upp på kvällen,
och sen igår kväll vid det tillfället, varför?
Fick du en kallelse?
Joe Collies syster.
Jag ljög om det. Jag ber om ursäkt.
Jag ber om din förlåtelse för den lögnen.
Det var därför du kom.
Fullständig uppriktighet. Det är mitt löfte till dig idag.
Så okej, Joe led, och han led utan anledning.
Olyckan, vad samhället utsatte honom för, han var bortom räddning.
Säger vem?
Att Guds vägar är outgrundliga är en klyscha, men så är det.
Det kan jag vittna om och han verkade genom mig.
Joe Collie kallades hem.
-Du dödade honom. -Det är komplicerat.
Nej, du dödade honom. Du och den där saken.
Det är gjort och kan inte göras ogjort,
så som det som hände dig inte kan bli ogjort.
Det är två saker som inte kan förändras,
och vi måste acceptera det med sinnesro tillsammans nu.
-Vad hände med mig? -Riley…
-Vad var det för jävla sak? -Lugn.
-Vad fan var det? -En ängel.
-Bra. Han är uppe. -Lite medtagen.
Du var inte rosig om kinderna heller, monsignor.
Inte till en början.
Jag ville bara se om allt gick planenligt,
och om Sturge ska städa upp…
Inte än. Vi försöker fortfarande reda ut det. Men…
Jag är glad att du är här. När du behövs, Gud välsigne.
Kom hit. Stå här. Stå…
Stå precis här.
-Är du säker? -Ja.
Nära.
-Är det en bra idé? -Ja, jag stoppar honom.
-Stoppar mig? -Okej då.
-Stoppa mig från vad? -Ja. Okej.
Hörni… Låt mig gå. Jag vill bara gå hem.
Jag vill för fan… bara gå hem.
Precis där är det.
Du känner det, va?
Där är det. Okej, lite närmare.
Ja.
Ja. Bara lite närmare. Oroa dig inte.
-Vad i… -Det är okej. Jag har honom.
Okej.
Känner du det?
Ja.
Det är okej. Gud och vår himmelske Fader, ge oss sinnesro
att acceptera det vi inte kan förändra.
-Tack, Beverly. -Ingen orsak.
Riley, jag är glad att se dig på fötter.
Okej. Ja.
Sturge och jag är i prästgården till nästa del.
Jag drar bort gardinen när vi är klara.
Såja.
Det är kraftfullt, eller hur?
Jag beklagar smärtan.
Det gör jag.
Men det går över.
Det går över.
Vad kände du när hon var nära dig?
Jag vet svaret, du behöver inte låtsas.
Du blev hungrig. Smärtsamt hungrig.
Såg saker också.
Såg dig själv dra henne närmare. Och allt blev rött, eller hur?
Nåt började förändras i dig.
Det är nästan som att somna.
Du var medveten om dig själv när du kastade dig mot henne.
Vad hände?
Jag vet. Du var medveten om dig själv, men det var ofrivilligt, visst?
Som om din kropp agerade enligt nån annans vilja. Det var det.
Det kommer den igen. Det är nu vi måste lyssna.
Lyssna på den Heliga Ande, lyssna på vårt samvete.
För, du förstår, jag var också där.
Jag hade återställts.
Jag hade gjorts ung och ren igen.
Och sen, som Jesus före mig, dog jag.
Jag dog på golvet, där borta.
Sen återuppstod jag, men jag var rädd och förvirrad,
och begäret i mig, den kraftfulla viljan,
jag kände på samma sätt som du.
Min vilja blev hans vilja och han verkade genom mig,
och Joe dog och jag uppehölls. Jag fick näring.
-Mördare. -Jag antar det, men här är grejen.
Jag kände ingen skuld. Alls.
Att veta att jag borde känna skuld, men acceptera att jag inte gjorde det,
att finna nåd där skulden borde vara, jag kämpade med det.
Jag bad. Men sen kom Bev Keane och visade mig det här.
Hebreerbrevet 9:14.
"Hur mycket mer måste då inte blodet från Kristus,
som i kraft av evig ande har framburit sig som ett felfritt offer åt Gud,
rena våra samveten från döda gärningar
så att vi kan tjäna den levande Guden."
"Rena våra samveten så att vi kan tjäna den levande Guden."
Jag läste stycket och den Heliga Andes nåd kom över mig.
Han hade tagit skulden.
Han renade mitt samvete, för jag hade utfört hans vilja.
Varit hans kärl. En mördare, kanske. Det är även Mose.
Josef, Paulus, min namne.
Jag är inte unik som Herrens soldat.
Jag är inte unik i det här rummet heller. Är jag? Du har dödat nån.
Jag minns det inte.
Du var full och minns det inte.
Jag var full. Jag var på en fest, och jag drack för mycket.
-Kom igen. Gör inte så. -Det var det som hände.
Det finns en mening här.
Ett syfte som du medvetet ignorerar.
Det som hände var helt jävla normalt.
Det var inte ens bromsspår på min sida av vägen.
Jag bromsade inte.
Jag tryckte inte ens på bromsen.
Jag sov i stort sett bakom ratten. Det var det som hände.
Så prata inte om att Gud verkar genom dig, eller utför hans vilja.
Du vet inte ett jävla skit om mig. Våra historier är inte lika.
-Skulden du känner. Ångern… -Ja.
-Känner du det varje dag? -Ja.
-Även fast det var ofrivilligt? -Ja.
Jag dödade Joe. Jag såg mig själv göra det med mina händer. Jag känner ingen skuld.
Ingen. Ingen ånger. Jag har blivit besparad allt det.
-Hur känner du dig av det? -Äcklad.
-Hur känner du dig av det? -Arg.
-Nej. Hur känner du dig av det? -Jävligt arg.
Nej!
Jag lovade dig fullständig uppriktighet och jag ger dig det,
och jag är trött på att du ljuger för mig, Riley Flynn!
Jag har förlåtit det om och om igen, men idag är kritisk för oss,
och jag är klar! Fullständig uppriktighet! Hur känner du dig av det?
Avundsjuk.
Gud och vår himmelske Fader,
ge oss sinnesro att acceptera det vi inte kan förändra,
och mod att förändra det vi kan.
Mod, Riley Flynn. Mod. Låt oss hitta det nu. Modet.
Att förändra det vi kan.
Gud tog tillbaka dig. Okej? Av en anledning.
Din olycka, helvetet på jorden,
du säger att den inte hjälpte nån, det är inte sant.
Den försatte dig här på ön nu,
vid ett av de viktigaste ögonblicken i vår världs historia.
Ha mod. Gud valde dig.
Och skulden du klamrar dig fast vid kan du släppa.
Gud har förändrat dig redan. Nu är det upp till dig att ha modet.
Så låt oss ha lite mod nu. Okej?
Mod.
Förlåt, förresten, att du blev rädd
igår kväll.
Jag var också rädd när det hände mig.
Alla,
när de möter en ängel i Bibeln, är rädda.
Maria var rädd för Gabriel, och han kom med fantastiska nyheter.
Änglar måste alltid säga: "Var inte rädd, frukta inte",
för om och om igen
blir folk livrädda.
Mose var rädd när han såg den brinnande busken.
Jesus var rädd för sitt eget öde.
Han föll på knä i Getsemane och bad…
Han bad om att bli skonad.
Alla vid graven, när de rullade bort stenen,
var rädda.
Allihop. Mirakel. Herrens sanna kraft.
Otäckt.
Men ändå. Jag är ledsen att du blev rädd.
Åt du?
När ängeln bet sig in i min hals
och mitt blod rann ut på golvet.
Deltog… du?
Fullständig uppriktighet, sa du.
Ja.
Hur går det här? Jag menar, jag kan bara föreställa mig.
Det var inte helt sant. Jag behöver inte föreställa mig, inte allt.
Jag har sett det.
Låt mig säga dig. Monsignor var rädd.
Vi har alla prövats, men av en anledning, Riley Flynn, valde Gud dig.
Dig, att få hans välsignelse, och vi ifrågasätter inte hans vilja.
Det är det enda viktiga nu.
Du prövas, som han prövades, så som vi alla prövades.
Vi finns här för dig.
Vi är här för dig: "Ty alldeles som kroppen är en enda
men har många lemmar och alla lemmarna i denna kropp,
fastän de är många, är en enda kropp, så är också Kristus."
Vi är här för att välsigna dig. Att bevara dig. Vilket är Guds vilja.
-Guds vilja? -Ja.
Ja. Och håna inte, Riley.
Håna inte Guds vilja.
Vi vet det av hans eget ord, eller hur?
"Den som äter mitt kött och dricker mitt blod har evigt liv."
-Och? -Och: "Jag skall…"
"Jag skall låta honom uppstå på sista dagen.
Ty mitt kött är verklig mat och mitt blod är verklig dryck.
Den som äter mitt kött och dricker mitt blod
förblir i mig och jag i honom." Johannesevangeliet.
Det är ganska specifikt, eller hur?
Han är inte direkt otydlig.
Och det här?
Finns det i evangeliet?
Nej, kära du.
Det är Uppenbarelseboken.
"Den fjärde tömde sin skål över solen,
och den fick makt att bränna människorna med eld."
Kapitel 16, vers 8.
Det är grejen med att Jesus kommer tillbaka till oss.
De sa från början att det inte skulle vara trevligt.
Monsignor Pruitt var skakad.
Även han.
Men det står…
Det står där i boken, Riley.
Sju skålar med Guds vrede tömdes ut vid Kristi återkomst.
Domedagen.
Den fjärde skålen över solen, den femte skålen, du undrade ju,
den femte skålen av Guds vrede försatte världen i mörker,
vilket inte blir ett problem för dig. Eller för monsignor. Eller hur?
Det är nästan som att han förbereder er för det.
Du sitter där, välsignad, och hånflinar när jag säger "Guds vilja".
Jag är frustrerad.
Jag vet.
Han inser inte ens vad han har fått, det är motbjudande.
Det är ovidkommande, Bev.
Jag vet.
Jag vet, okej.
"Han tog en bägare efter måltiden.
Han tackade Gud
och gav åt dem och sade:
'Drick alla av den.
Ty detta är mitt blod, förbundsblodet,
som är utgjutet för många till syndernas förlåtelse.
Gör det till minne av mig.'"
Amen.
-Nej. -Var inte dum.
"Den som dricker ur bägaren på ett ovärdigt sätt,
han syndar mot Herrens kropp och blod.
Ty den som äter och dricker utan att urskilja Herrens kropp,
han äter och dricker en dom över sig."
Det är okej, Riley. Det kommer att ske.
Det är en av sakerna som inte kan förändras.
Acceptera det med sinnesro och nåd.
Amen.
Förstånd.
Förstånd att inse skillnaden mellan det vi kan förändra,
det vi inte kan förändra, och det vi inte ska förändra.
Hur mår du? Du mår bättre, va?
Förstånd. Du och jag, Riley, vi är bara de första.
Vi vet, vi har sett. Vi har välsignats.
Men så många andra på ön just nu,
de välsignas också,
men det vet de inte ens.
Det är bra det vi gör. Det vi måste göra. Det är bra.
Även de saker vi tror att vi inte vill göra.
Hungern, den törsten är bra.
Det är därför vi inte känner skuld när vi ger efter för den.
Det är därför vi mår bättre efteråt. Det är därför vi delar den här gåvan.
Se vad den redan gjort.
Vad lite av blodet från en ängel har gjort för oss alla.
För dina föräldrar, för Leeza, för dig, för så många i samhället,
se på det goda det har skapat. Se på det.
Tänk på den varma känslan du har här nu.
Tänk på det och svara på det här. Känner du dig tillfreds?
Är du mätt?
Är ditt syfte tydligt?
Att din vilja har lämnats över till en högre makt? Är du tillfreds?
Lovad vare han.
"Då ska Guds frid,
som övergår allt förstånd, bevara era hjärtan och era tankar."
Välsigne dig, min pojke.
Du var alltid välsignad.
Så smart. Och du lyssnade alltid.
Tack för att du lyssnade idag då det aldrig har varit viktigare.
-Förlåt att jag avbryter. -Ingen fara.
Solen har gått ner. Folk kommer snart.
Utmärkt. Tja…
Det var nog allt.
Var det allt?
-Ja. Det var mötet. -Vad händer nu?
-Du kan gå. -Bara sådär?
Bara sådär.
Undren som du kommer att uppleva där ute,
du kommer att se saker som du aldrig har sett förut.
Färger, ljus. Du kommer att höra saker, känna dofter.
Världen brinner klarare.
Den sprakar, Riley, med hans härlighet. Du kommer få se.
Jag trodde vi var överens om att han skulle stanna här…
Det är okej, Beverly.
Alla är inte redo för Herrens uppenbarelse.
Jesus visade dem tillräckligt, inte för mycket.
-Beverly och Sturge, Wade och Dolly… -Borgmästaren?
Det stämmer. De har också välsignats och blivit utvalda.
De tycker att du ska stanna, men det tycker inte jag.
Fri vilja. Det är förutsättningarna, eller hur? Det är hela grejen.
Jag tror på dig.
Människor planerar sin väg i hjärtat, men Herren fastställer deras steg.
Jag hoppas du kommer på mässan ikväll. Snälla, kom.
Kom och var med oss.
Kom och var med din familj, som vi alla är.
Din frälsning, Riley, den är djupgående.
Den är en inspiration för alla, för så många på bänkarna
som kommer kämpa med samma rädslor som du har kämpat med.
Är du säker att han inte ska stanna här?
-Du vet nu. -Kanske bara en natt till eller två.
Du är bärare av de goda nyheterna, tänk på det.
Hungern kommer att återvända när Gud vill det,
och strax efter kommer du att ge efter för den,
för hans vilja, du kommer att höra den i huvudet,
rösten av hans ängel, som dina egna tankar först,
sen högre och högre. Han kommer att viska Guds plan.
Jag hör honom tydligare för varje dag. Ju mer jag överlämnar mig till Gud,
desto mer hör jag hans ängels röst, och det kommer du med.
Det är okej, det är bra.
Vet om att du kommer att agera
och det finns saker du inte kan förändra.
Men vem du än väljer att ingå nattvard med,
vem som än uppfyller Guds syfte för dig,
när du ger av dig själv för dem att dricka,
när de äter av din kropp och dricker ditt blod och du deras,
och du är i de heligas gemenskap, kom då ihåg…
…att det är en gåva.
Och Gud berättar vem du ska dela det med.
Jag oroar mig för honom. Han är knappast den pålitliga sorten.
-Gud väljer sina kärl, Beverly. -Tänk om han berättar för folk?
Det är det apostlar är till för.
Dörrarna är öppna så som portarna alltid är öppna.
Hur sprids annars evangelium?
Det som annars är hemskt är gott på grund av vad det leder till.
Välkomna till Guds armé.
Ja, vi kommer att göra bra saker.
Mamma, vänta.
Vad är fel? Mamma, stanna.
Jag vill inte att du någonsin går tillbaka in dit.
Vad?
Det är inte min kyrka. Det är inte mannen som jag kände.
Vilken historia.
Och låt oss säga hypotetiskt att nåt av det är sant.
Låt oss.
Så du har berättat det här för mig, du…
…tog med mig hit ut, du…
…tog hit oss där det inte finns nånstans för mig att ta vägen.
För att?
Du tog hit mig
där det inte finns nånstans för mig att ta vägen… Varför?
För att säga att du behöver hjälp?
För att skrämma mig?
Jag tror inte att du vill skrämma mig.
Det tror jag inte.
Och även om du vill det…
Jag har blivit mycket värre skrämd av mycket värre, och jag…
Jag låter inte det ske längre.
Jag är inte rädd.
Inte för dig.
Kära du.
Om du är sjuk eller behöver hjälp, så skräms jag inte av det.
Jag ska ordna hjälp.
Jag gör det med dig, utan att döma och utan rädsla.
Säg bara vad du behöver.
Säg vad vi gör här.
Säg vad du vill.
Du hade inte…
…helt rätt i vad du sa om varför jag tog hit dig. Jag tog inte…
…hit dig för att skrämma dig eller isolera dig.
Jag tog hit dig så att jag inte kunde gå.
Jag är inte stark som du.
Det var jag aldrig.
Vad vill jag?
Jag vill att du tar båten, ror till fastlandet,
lämnar ön och aldrig ser tillbaka.
Men jag vet att du inte gör det.
Jag vet att du inte tror på nåt om du inte ser det.
Jag vill att du… flyr.
Men jag tror att du ror tillbaka
och gör allt du kan för att rädda dem.
Jag är bara ledsen att du måste se det.
Jag älskar dig, Erin.
Jag har älskat dig hela livet.
På nåt sätt.
Jag älskar dig med.
Jag gjorde mitt bästa.
Undertexter: Lisa Olsson