‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫לפני 50 שנה בלבד,‬
‫הגענו סוף־סוף אל הירח.‬
‫לראשונה, הבטנו מבחוץ על כוכב הלכת שלנו.‬
‫מאז‬‫,‬‫ האוכלוסייה האנושית‬ ‫הכפילה את עצמה ולמעלה מכך.‬
‫סדרה זו תהלל את פלאי הטבע הנותרים,‬
‫ותחשוף את אלה שעלינו לשמר‬
‫על מנת להבטיח את שגשוג האנושות והטבע.‬
‫קטבי כוכב הלכת שלנו‬ ‫אולי נראים לרובנו מחוץ להישג יד,‬
‫אבל הם לא מחוץ לשליטתנו.‬
‫בלי משים, אנחנו מחוללים שינויים‬ ‫בעולמות הקפואים הללו,‬
‫והשינויים הללו ישפיעו לא רק על הקטבים,‬
‫אלא על כוכב הלכת כולו.‬
‫- עולמות קפואים -‬
‫אנטרקטיקה.‬
‫קצהו הדרומי של כדור הארץ,‬ ‫והמקום הקר ביותר בעולם.‬
‫היא קפואה מזה 30 מיליון שנה.‬
‫במרכזה, כיסוי הקרח‬ ‫הוא בעובי של מעל ארבעה קילומטרים.‬
‫רכסי הרים שלמים קבורים תחתיו.‬
‫כל־כך קר כאן, עד כי מדי חורף‬
‫קופאים 19 מיליון קילומטרים רבועים‬ ‫של אוקיינוס,‬
‫מה שמגדיל את כיפת הקרח יותר מכפליים.‬
‫א‬‫ך ‬‫באביב‬‫,‬‫ ‬‫כש‬‫נמס הקרח הימי,‬
‫החיים שבים אל חופי היבשת.‬
‫חצי האי שמשתרע צפונה, לכיוון דרום אמריקה,‬
‫הוא האזור הראשון שמשתחרר מלפיתתו של החורף.‬
‫כשהקרח הימי נשבר,‬
‫החיים חוזרים.‬
‫יש כאן מגוון רחב יותר של יצורים חיים‬
‫מבכל מקום אחר באנטרקטיקה.‬
‫פינגווינים לבני־אוזן‬ ‫מבלים את רוב חייהם בים,‬
‫אבל כעת, באביב,‬ ‫עליהם לעלות אל החוף כדי להתרבות.‬
‫הם המהירים מבין הפינגווינים במים,‬
‫אך ביבשה, החיים מאטים את הקצב.‬
‫זהו מאבק מפרך להגיע לאדמות הקינון שלהם,‬
‫אבל פינגווינים לא מוותרים לעולם.‬
‫השבילים בהם הם הולכים,‬ ‫שנחצבו על־ידי אלפי פסיעות קטנטנות,‬
‫מובילים למצרך הנדיר ביותר באנטרקטיקה.‬
‫סלעים חשופים.‬
‫פחות מאחוז אחד מאנטרקטיקה‬ ‫אינו מכוסה בקרח,‬
‫והחלקות רצופות האבנים הללו,‬
‫הן המקומות היחידים‬ ‫בהם לבני־אוזן יכולים להטיל את ביציהם.‬
‫זה היה מאבק בן 30 דקות.‬
‫אבל הוא כמעט על הפסגה,‬ ‫שם ממתינה לו בת זוגו.‬
‫הוא מגיש לה אבן,‬
‫מתנה לשיפור הקן, ובכך לזכות בחסדיה.‬
‫הוא חזר בדיוק בזמן.‬
‫יש עוד פה להאכיל.‬
‫בעבר, פינגווינים לבני־אוזן‬ ‫היו נדירים באזור זה של אנטרקטיקה,‬
‫אבל כעת, עם עליית הטמפרטורות,‬ ‫כמותם כאן גדלה.‬
‫הקרח הימי אולי נראה שטוח וחסר חיים,‬
‫אבל מתחתיו ישנו עולם אחר.‬
‫כשהקרח נמס, האור חודר פנימה,‬
‫ואצות שהיו כבולות בתוך הקרח‬ ‫משך כל החורף - פורחות.‬
‫העולם ההפוך הזה‬
‫הוא המקביל הקוטבי לערבות הגדולות.‬
‫הקרח הוא האדמה עליו גדלה הצמחייה,‬
‫ועדרי לוחכי העשב מגיעים במהרה.‬
‫קריל אנטרקטי.‬
‫טריליונים מהם פושים במים סביב אנטרקטיקה.‬
‫מוגנים על ידי הקרח מלמעלה,‬ ‫הם מלחכים אצות בעוד השמש זורחת.‬
‫אבל הזמנים הטובים לא נמשכים זמן רב.‬
‫ברגע שכל הקרח נמס,‬ ‫הקרילים מאבדים את ההגנה שלהם,‬
‫וטורפים מופיעים.‬
‫פינגווינים אולי איבדו את יכולתם לעוף,‬
‫אבל הם עודם יוצרים להקות,‬ ‫כמנהגם של עופות רבים.‬
‫ככל שצלילתם ממושכת יותר,‬
‫כך עובר זמן רב יותר‬ ‫עד שהם מסדירים את נשימתם.‬
‫פריעת‬‫ נוצותיהם לוכדת אוויר,‬ ‫מה ש‬‫מתאים‬‫ את גופם לשיוט.‬
‫נשימה אחת אחרונה...‬
‫וכל הקבוצה צוללת מטה יחדיו.‬
‫לבני־האוזן עוקבים אחר הקרילים‬ ‫לעומק של מעל 200 מטרים.‬
‫מה שלהקה יכולה לתפוס בצלילה אחת,‬
‫ענק תופס במלוא הפה.‬
‫לוו‬‫י‬‫יתנים גד‬‫ו‬‫לי־סנפיר מהאזור הטרופי‬
‫נדדו למעלה מ־8,000 קילומטרים‬ ‫כדי להגיע לכאן.‬
‫הלוו‬‫י‬‫יתן הזה בוחר לאכול לבדו.‬
‫הטכניקה הזו,‬ ‫בין תנועה פתאומית קדימה להסתערות,‬
‫עובדת רק אם הקרילים קרובים לפני המים.‬
‫עם הגעתם של גד‬‫ו‬‫לי־סנפיר נוספים,‬ ‫הם מתחילים לעבוד בצוותים.‬
‫כשהם מסתערים יחד,‬
‫עודפי האוכל שנשפכים מפה ענק אחד לא אובדים,‬ ‫אלא נאספים על־ידי פה אחר.‬
‫חלק מגד‬‫ו‬‫לי־הסנפיר עובדים בקביעות‬ ‫באופן מתואם אף יותר.‬
‫הם עושים זאת כשהקרילים צוללים אל המעמקים.‬
‫כשהם במקומותיהם,‬ ‫הם נושפים אוויר בחוזקה מנחיריהם.‬
‫בעבודת צוות,‬
‫הם יוצרים וילון בועות סביב טרפם.‬
‫כשהרשת המתפתלת מתהדקת,‬ ‫הקרילים נדחקים קרוב יותר זה אל זה,‬
‫ואז הלווייתנים מסתערים מעלה ומלקטים אותם.‬
‫כמעט כל הלווייתנים גד‬‫ו‬‫לי־הסנפיר‬ ‫בחצי הכדור הדרומי‬
‫מגיעים לאזור הקוטב הדרומי‬ ‫כדי לאכול קרילים.‬
‫מאז האיסור על ציד לווייתנים מסחרי,‬ ‫כמותם עלתה באופן משמעותי,‬
‫אבל כעת, אספקת מזונם בסכנה.‬
‫ב‬‫חמישים‬‫ השנים האחרונות,‬
‫עם עליית הטמפרטורות‬ ‫והיעלמותו של הקרח הימי,‬
‫מלאי הקרילים באזור זה של האוקיינוס הדרומי‬
‫פחת ביותר מחצי.‬
‫ציידים ימיים אחרים מגיעים לכאן‬ ‫בחיפוש אחר טרף גדול יותר מקרילים.‬
‫טורפי העל של אנטרקטיקה.‬
‫אורקה, לווייתנים קטלנים.‬
‫מעל מחצית מן האורקות בעולם‬ ‫מסיירים ב‬‫מ‬‫ימי הקוטב הללו.‬
‫הלהקה המסוימת הזו מתמחה בציד פינגווינים.‬
‫הם עוברים למצב התגנבות.‬
‫צדים בלי להשמיע קול,‬ ‫כך שטרפם לא ישמע אותם מגיעים.‬
‫פינגווין יכול להתחמק מקטלן אחד,‬
‫אבל לעתים רחוקות בכוחו לברוח מלהקה.‬
‫הציד הזה אולי נראה אכזרי,‬
‫אבל כישורי חיים חשובים מועברים מדור לדור.‬
‫החל מקטלנים וכלה בקרילים,‬
‫כל החיים פה תלויים בסופו של דבר‬ ‫בקרח הימי של אנטרקטיקה.‬
‫הימים המקיפים את אנטרקטיקה‬ ‫הם הקשוחים ביותר על כדור הארץ.‬
‫המים המתערבלים הללו‬ ‫מעלים ‬‫רכיב‬‫י מזון מן המעמקים‬
‫ויוצרות אזור דיג עשיר‬ ‫לנוודים כמו האלבטרוס הנודד.‬
‫מתחת לגלים, זרמי ים נשטפים מאנטרקטיקה,‬
‫משנעים חומרי מזון על פני כדור הארץ,‬ ‫מפרים את האוקיינוסים‬
‫ומסייעים לווסת את הטמפרטורות הגלובליות.‬
‫אי ג'ורג'יה הדרומית.‬
‫הם צפוניים במידה המספקת‬ ‫כדי להיות מחוץ להישג ידו של הקרח הימי,‬
‫אפילו באמצע החורף‬‫.‬
‫ובעלי חיים רבים גרים כאן לאורך השנה כולה.‬
‫גוזל האלבטרוס הנודד הזה‬ ‫ישב בקנו ‬‫כל החורף‬‫,‬
‫והוא תלוי באופן מוחלט‬ ‫בכך שהוריו ישובו עם מזון.‬
‫הוא עלול להמתין כמה ימים בין ארוחות,‬ ‫או אפילו שבועיים,‬
‫אבל לפחות הוא לא היחיד שממתין.‬
‫גוזלי אלבטרוס צריכים לבלות שנה שלמה בגדילה‬
‫בטרם יהיו מוכנים לעוף לראשונה.‬
‫אז הם מבלים מספר שנים בים‬ ‫בטרם שובם ליבשה.‬
‫נדרש קצת תרגול על מנת‬ ‫לשוב ליבשה עם כנפיים של שלושה מטרים.‬
‫לאלבטרוסים אין מדחפים הפוכים.‬
‫זהו הגוזל הראשון של הנקבה הזו.‬
‫היא מגדלת אותו מזה שישה חודשים,‬ ‫ויש שישה נוספים לפניה.‬
‫הגוזל שלה קטן מכפי שהוא אמור להיות,‬
‫סימן לכך שבן זוגה לא חוזר עם מזון.‬
‫יתכן שהוא אחד מני הרבים שמתים,‬
‫כשהם מסתבכים במערך חכות דיג.‬
‫איי ג'ורג'יה הדרומית הם מקום אידאלי‬ ‫לגידול צאצאיהם של הנוודים,‬
‫אולם כעת פחות בוגרים שבים לכאן כדי לקנן,‬
‫ובשנים האחרונות‬‫,‬
‫האוכלוסייה המתרבה צנחה ב־40 אחוזים.‬
‫לעת עתה, הגוזל הממתין בקנו מוגן.‬
‫אין כאן טורפים יבשתיים.‬
‫אבל אין נכון הדבר‬ ‫לגבי ימיה של ג'ורג'יה הדרומית.‬
‫קלפ ענק פורח במים נטולי הקרח הללו.‬
‫המקום המושלם למארב.‬
‫כלבי־ים נמריים חורפים כאן‬
‫על מנת לחמוק‬ ‫מהאוקיינוס הקפוא של אנטרקטיקה.‬
‫בשלב זה‬‫,‬‫ הם אמורים היו לשוב דרומה,‬
‫אך השנה הם נשארו לזמן ממושך יותר.‬
‫הם התעכבו מלעזוב, ויש לכך סיבה טובה.‬
‫יש כאן פינגווינים מלכותיים.‬
‫כל אחד מהם מהווה ארוחה מזינה,‬
‫אם תצליח לתפוס אותו.‬
‫בשובם להאכיל את גוזליהם,‬
‫המלכותיים נאלצים להתמודד עם קשיים רבים.‬
‫מלכותיים קופצים כך, כמו פוקנות,‬ ‫לעתים נדירות.‬
‫זה גוזל אנרגיה רבה יותר,‬ ‫אך זה מהיר יותר משחיה תת־מימית.‬
‫קשה לבחור מטרה נעה בתוך קהל מבוהל,‬
‫אך אם ישנם מזדנבים, הסיכויים משתנים.‬
‫שיניים חדות כתער מול מקור דוקרני.‬
‫זה תיקו.‬
‫שניהם מותשים לאחר המרדף.‬
‫הציד מחליט שהארוחה לא שווה את המאבק.‬
‫עבור הפינגווין, זה היה קרוב כחוט השערה.‬
‫אבל זה היה רק המכשול הראשון‬ ‫בדרך לשוב להאכיל את גוזלו.‬
‫זה לא יהיה משחק ילדים.‬
‫למרבה המזל,‬ ‫פינגווינים אינם חלק מהתפריט שלהם.‬
‫ועדיין, מוטב שלא להעיר ענקים ישנים.‬
‫נקבות פיל הים לא רואות בעין יפה‬ ‫הפרעות בנמנומן,‬
‫אבל אלו הזכרים במשקל ארבעה טון‬ ‫מהם צריך להיזהר.‬
‫הם נלחמים על גישה לנקבות.‬
‫יש להימנע בכל מחיר‬ ‫מלהימחץ תחת גוש שומן זועם.‬
‫נתיב מילוט.‬
‫הגיע הזמן להימלט.‬
‫סוף־סוף, הוא הגיע לתינוקייה.‬
‫כעת מגיע האתגר האחרון שלו.‬
‫למצוא את הגוזל שלו בקהל של חצי מיליון.‬
‫הוא קורא...‬
‫ומאזין לשמוע תשובה מוכרת.‬
‫יתכן שהגוזל שלו‬ ‫במרחק שניים־שלושה קילומטרים,‬
‫בקצה המושבה.‬
‫אבל זו הבעיה עם גוזלים.‬
‫הם לא נשארים במקום.‬
‫באופן מדהים, בכל המהומה הזו,‬
‫הורה וגוזלו‬ ‫יכולים לזהות זה את קריאתו של זה.‬
‫מה שהורים עוברים כדי להגיש ארוחה.‬
‫לו רק ידעו.‬
‫יחסית לאי כה קטן,‬
‫ג'ורג'יה הדרומית‬ ‫מכלכלת כמות יוצאת דופן של חיים.‬
‫בסופו של דבר, כל היצורים הללו תלויים בקריל‬
‫שמתפתח תחת הקרח הימי‬ ‫סביב חצי האי ‬‫האנטרקטי.‬
‫עם היעלמותו של קרח הים,‬
‫עתידה של ג'ורג'יה הדרומית‬ ‫רחוק מלהיות מובטח.‬
‫בקצהו השני של גדור הארץ, בצפון,‬
‫השפעות שינויי האקלים מורגשות אף יותר.‬
‫האזור הארקטי אינו יבשת המוקפת בים,‬
‫אלא אוקיינוס קפוא המוקף ביבשה.‬
‫באביב, הקרח כאן עדיין בכמותו המרבית.‬
‫זו אדמת ציד רחבת ידיים ומוצקה‬ ‫עבור הטורף היבשתי הגדול בעולם.‬
‫דוב קוטב זכר, בחיפוש אחר ארוחתו הבאה.‬
‫על הפיורדים הקפואים של סבאלברד‬ ‫באזור הארקטי של נורווגיה.‬
‫הוא מחפש כלבי־ים,‬ ‫שמהווים את חלק הארי ממזונו.‬
‫עליו לאכול שני שליש ממזונו השנתי‬
‫בטרם הקרח יימס ומצע הציד שלו יעלם.‬
‫לאם הפוסה הטבעתית אין ברירה‬ ‫אלא להשאיר את גורה לבד על פני השטח.‬
‫בעבר, היא הייתה בונה מאורה‬ ‫בתוך תלם על הקרח,‬
‫אבל כעת הים קופא כה מאוחר,‬ ‫עד כי הקרח שטוח,‬
‫והיא חייבת להשאיר את הגור שלה חשוף.‬
‫השינויים הללו בקרח‬ ‫אולי מועילים לדובים כעת,‬
‫אבל בטווח הרחוק,‬
‫תגיע בעקבותיהם צניחה‬ ‫בכמות הטרף החשוב ביותר שלהם.‬
‫הקרח החדש והשטוח יותר הזה,‬ ‫מקשה גם על הדובים.‬
‫אין להם מקום מחבוא‬ ‫ממנו ניתן להתגנב מאחורי כלב־ים.‬
‫ועבור אם עם גור צעיר בעקבותיה,‬ ‫קשה להיות חשאיים.‬
‫הגור עדיין לא מבין את הצורך בזהירות‬
‫כשמתגנבים מאחורי כלב־ים.‬
‫כשפחות כלבי־ים מתחבאים במאורות,‬
‫למידת טכניקת החבטה הזו,‬ ‫שהייתה כה יעילה בעבר,‬
‫היא כמעט חסרת טעם כעת.‬
‫ובכל זאת, לפחות הוא גילה‬ ‫כיצד נראה חור של כלבי־ים.‬
‫אמו יודעת שמזג אוויר מעונן יעיל לציד,‬
‫והוא יודע כשהיא רצינית.‬
‫כלבי־ים בוגרים הם ארוחה טובה בהרבה.‬
‫הגור שלה צועד בעקבותיה בזהירות,‬
‫ונזהר שלא לזוז מהתוואי שלה.‬
‫אסור לאף אחד מהם לבצע צעד לא נכון.‬
‫עליהם לנוע כגוף אחד.‬
‫מרבית צידי כלבי־הים נוחלים כישלון.‬
‫על הדובים להמשיך לחפש.‬
‫הגור שלה משוטט ומתרחק ממנה,‬
‫וזוכה בהזדמנות נוספת.‬
‫גור כלב־ים לבד על הקרח.‬
‫כעת לא צריך חשאיות, אלא בטחון.‬
‫אין בכוחה של האם לעשות דבר,‬
‫אלא לקוות שהגור שלה‬ ‫יצליח לחזור אל החור בזמן.‬
‫הציד חסר הניסיון מהסס.‬
‫אמו חכמה יותר.‬
‫מוגן תחת הקרח.‬
‫דובי קוטב הם טורפים סתגלנים,‬ ‫אבל הם מסתמכים על קרח ימי.‬
‫אם הוא ייעלם, ייעלמו גם הדובים.‬
‫קיץ בקצה הקרח באזור הארקטי הקנדי,‬
‫והנסיגה השנתית של קרח ימי בעיצומה.‬
‫עם המסתו, מגיעים נוודים.‬
‫חדשן חדקרן, מקור האגדה על חד הקרן.‬
‫החט בן שלושת המטרים שלהם‬ ‫הוא למעשה לא יותר מניב מגודל.‬
‫אבל המטרה המדויקת שלו,‬ ‫כמו דברים רבים אודות חדשן חדקרן,‬
‫עודנה, בחלקה, תעלומה.‬
‫מדי קיץ,‬ ‫החדשן חדקרן נודדים אל אותו האזור בקוטב,‬
‫וממתינים בסבלנות בקצה הקרח לסדק שייפתח.‬
‫בקע בקרח,‬ ‫ברוחב המספיק על מנת שיוכלו לשחות לאורכו.‬
‫בסופו של דבר, מופיע סדק.‬
‫המעבר שלהם למפרצים מוגנים ורדודים.‬
‫חדשן חדקרן הם ביישנים ביותר‬ ‫ומצולמים מתחת למים לעתים נדירות.‬
‫לווייתני הקרח הללו נודדים בלהיטות‬ ‫במורד הבקעים ברגע שהם נפתחים‬
‫כיוון שהם בטוחים יותר מפני טורפים‬ ‫כשהקרח מגן עליהם.‬
‫הבקעים עשויים אף לאפשר להם גישה‬ ‫לשטחי מרעה חדשים.‬
‫הקרח הימי אינו רק חיוני‬
‫עבור חיי היצורים החיים באזור הקטבים.‬
‫הוא משחק תפקיד משמעותי‬ ‫בקביעת האקלים של כדור הארץ כולו.‬
‫משטח לבן שומר על קרירות כדור הארץ‬
‫על־ידי החזרת רוב אנרגיית השמש אל החלל.‬
‫משטח כהה עושה את ההפך,‬
‫סופח למעלה מ־90 אחוזים מאנרגיית השמש‬
‫וכך מחמם את כדור הארץ.‬
‫ב‬‫עוד ה‬‫קרח הימי‬‫ מתכווץ,‬
‫אנחנו מתחילים לאבד‬ ‫את אחד מהמגנים הלבנים של כדור הארץ.‬
‫במשך אלפי שנים,‬
‫התקיים איזון‬ ‫בין ההתקדמות והנסיגה של הקרח הימי,‬
‫אבל זה לא המצב יותר.‬
‫כיום, במשך חודשי הקיץ,‬
‫מעטה הקרח הימי פחת ב־40 אחוז משנת 1980.‬
‫האזור הארקטי מתחמם במהירות כפולה‬ ‫מכל מקום אחר על כדור הארץ.‬
‫עד 2040, האוקיינוס כאן יהיה נטול קרח ברובו‬
‫במהלך חודשי הקיץ.‬
‫אבדן הקרח הזה יוביל באופן בלתי נמנע‬ ‫לתוצאות הרסניות‬
‫עבור כל התלויים בו.‬
‫החוף הצפון־מזרחי הרחוק של רוסיה.‬
‫זוהי התאספות הניבתנים הגדולה בעולם.‬
‫מעל מאה אלף עלו על חוף אחד.‬
‫הם עושים זאת מתוך ייאוש, לא כבחירה.‬
‫ביתם הטבעי הוא על־גבי הקרח הימי.‬
‫אבל הקרח נסוג אל הצפון,‬
‫וזהו המקום הקרוב ביותר לאזור בו הם אוכלים,‬
‫שבו הם יכולים לנוח.‬
‫על הגור הזה להישאר בקרבת אמו,‬
‫אבל כל סנטימטר מרובע תפוס.‬
‫הדרך היחידה לחצות את הקהל‬ ‫היא לטפס על הגופים הדחוסים בצפיפות.‬
‫אלו שנמצאים למטה עלולים להימחץ למוות.‬
‫מנ‬‫ו‬‫סת בהלה עשויה לקרות ללא אזהרה.‬
‫בתנאים הללו, ניבתנים מהווים סכנה לעצמם.‬
‫חלקם מצליחים למצוא מקום הרחק מההתקהלות.‬
‫הם נאבקים במעלה צוקים בגובה 80 מטרים,‬
‫אתגר יוצא דופן עבור בעל חיים במשקל טון‬ ‫המורגל בקרח ימי.‬
‫לפחות כאן יש מקום לנוח.‬
‫מחוץ למים, חוש הראייה של הניבתן גרוע,‬
‫אבל הם חשים את האחרים למטה.‬
‫כשהם נעשים רעבים, הם צריכים לשוב אל הים.‬
‫בייאושם לעשות כן,‬
‫מאות נופלים מגבהים‬ ‫אליהם הם לא אמורים היו להעפיל.‬
‫התקהלויות ניבתנים עצומות אלה‬ ‫קורות כעת כמעט מדי שנה.‬
‫כך שחייהם של הניבתנים,‬ ‫כמו חייהם של דובי הקוטב וכלבי־הים,‬
‫משתנים.‬
‫כולם חיים בחזית שינוי האקלים,‬
‫וכולם סובלים כתוצאה מכך.‬
‫לעת עתה, החורף הארקטי שב והקרח הימי משתקם.‬
‫הסדר שב על כנו.‬
‫זו הקלה עבור היצורים הרבים התלויים בקרח.‬
‫אבל כמה זמן נותר‬
‫לעולמותיהם הקפואים‬ ‫להיות חלק מהחיים על כדור הארץ?‬
‫אנא פנו ל־ourplanet.com‬
‫כדי לגלות מה עלינו לעשות כעת‬ ‫על מנת לשמור על ‬‫ערבות ה‬‫ק‬‫טבים.‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬