A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Mindössze 50 évvel ezelőtt
a Holdra merészkedtünk.
Először tekintettünk vissza a saját bolygónkra.
Azóta az emberi népesség több mint duplájára nőtt.
Ez a sorozat a természet fennmaradó csodáit ünnepli
és megmutatja, mit kell megőriznünk
hogy biztosítsuk az emberiség és a természet virágzását.
Bolygónk sarkvidéki területei legtöbbünk számára elérhetetlennek tűnhetnek
de az emberek hatása a sarkkörökre is kiterjed.
Akaratunk ellenére is megváltoztatjuk ezeket a fagyos világokat
a változások pedig nem csak a sarkköröket érintik majd
hanem az egész bolygót.
FAGYOTT VILÁGOK
Az Antarktisz.
Bolygónk legdélebbi, és leghidegebb pontja.
Már 30 millió éve be van fagyva.
A központját lefedő jég több mint négy kilométer vastag.
Teljes hegyláncok vannak eltemetve alatta.
Olyan nagy itt a hideg, hogy minden télen
befagyaszt 19 négyzetkilométernyi óceánt
ezáltal több mint duplájára nő a jégsapka.
De amikor tavasszal elolvad a tengeri jég
az élet ismét visszatér a kontinens partjaira.
A Dél-Amerika felé északra nyúló félsziget
az első, amely kiszabadul a tél fogságából.
Ahogy a tengeri jég feloszlik
az élet visszatér.
Itt sokkal változatosabb az élővilág
mint bárhol máshol az Antarktiszon.
A szamárpingvinek életük nagy részét a tengeren töltik
de a tavasz beköszöntével a partra jönnek szaporodni.
A vízben ők a leggyorsabb pingvinek
ám a szárazföldön egy kicsit lelassul az élet.
Elérni a fészküket valóságos szélmalomharc
de a pingvinek soha nem adják fel.
A több ezer apró lábnyomból álló ösvények
az Antarktisz legritkább árucikkéhez vezetnek.
Csupasz sziklákhoz.
Az Antarktisznak kevesebb, mint egy százaléka jégmentes
ezek a sziklás foltok pedig
az egyetlenek, ahova a szamárpingvinek lerakhatják tojásaikat
harminc perces küzdelem volt
de már majdnem a csúcson van, ahol már vár rá a párja.
Egy kavicsot ad a nősténynek
egy ajándékot, ami javít a fészken, és elnyeri a kegyeit.
Éppen időben ért vissza.
Még egy éhes szájat kell etetni.
A szamárpingvinek régebben ritkák voltak az Antarktisz ezen szakaszán
de most a hőmérséklet emelkedésével a pingvinek száma is növekszik.
A tengeri jég laposnak és élettelennek tűnhet
de alatta egy másik világ van.
Ahogy olvad a jég, átszűrődik rajta a fény.
Az algák amik egész télen a jég alá voltak szorulva most gyarapszanak.
Ez a fejjel lefelé fordult világ
a nagy legelők sarkköri megfelelője.
A jég a talaj, amiből a növények kinőnek.
és hamarosan meg is érkeznek a legelő állatok.
Sarki krillek.
Billiónyian hemzsegnek az Antarktisz vizeiben.
A jég felülről védi őket, miközben a napsütésben legelik az algát.
Azonban semmi sem tart örökké.
Amint az összes jég elolvad, a krillek védelem nélkül maradnak
és megjelennek a ragadozók.
Lehet, hogy a pingvinek már nem tudnak repülni
de ők is rajokba rendeződnek, mint oly sok madárfaj.
Minél tovább merülnek
annál tovább tart levegőhöz jutniuk.
Felborzolt tollaik beszorítják a levegőt, ezáltal áramvonalasabbá válik a testük.
Még egy nagy levegő...
és az egész csapat lemerül.
A szamárpingvinek akár 200 méteres mélységekbe is követik a krilleket.
Amit az egész raj egy merüléssel megfog
az csupán egy falat egy óriásnak.
A hosszúszárnyú bálnák
több mint 8000 kilométert tettek meg a trópusoktól idáig.
Ez a példány úgy dönt, egyedül eszik.
Ez a technika - részben felbukás, részben vetődés -
csak akkor működik, ha a krillek közel vannak a felszínhez.
Ahogy több hosszúszárnyú érkezik, elkezdenek csapatokban dolgozni.
Ha együtt buknak felszínre
ami az egyik hatalmas szájból kicsordul az nem vész el, hanem egy másik gyűjti be.
Néhány hosszúszárnyú rendszeresen dolgozik egy még jobban koordinált módszerrel.
Akkor alkalmazzák, ha a krillek elég mélyre merültek.
Ha megfelelő pozícióba kerültek, levegőt lőnek ki az orrnyílásukból.
Együttes erővel
buborékfüggönyt képeznek a zsákmány körül.
Ahogy a spirális szűkül, a krillek egymáshoz szorulnak
a bálnák pedig a felszínre bukva összegyűjtik őket.
A déli féltekéről majdnem minden hosszúszárnyú
az Antarktiszra jön krillt enni.
A bálnavadászat betiltása óta a számuk drámaian megnőtt
de az élelem készletük most veszélyben van.
Az elmúlt 50 évben
a felmelegedés, és az eltűnő tengeri jég miatt
a krill készletek a felükre csökkentek
a Déli-Óceánban.
A tenger többi vadásza a krillnél nagyobb zsákmányért jön ide.
Az Antarktisz csúcsragadozói
az orkák, azaz gyilkos bálnák.
A világ orkáinak fele ezekben a sarki tengerekben járőrözik.
Ennek a csapatnak a pingvin vadászat a szakterülete.
Lopakodó üzemmódra váltanak.
Hang nélkül vadásznak, hogy a préda ne hallja meg őket.
A pingvin még ki tud cselezni egyetlen gyilkos bálnát
de egy egész csapatot aligha.
A vadászat kegyetlennek tűnhet
de a generációk fontos leckéket adnak egymásnak.
A gyilkos bálnáktól a krillig
az Antarktiszon minden állat élete végső soron a tengeri jégtől függ.
Az Antarktiszt körülvevő tengerek a legdurvábbak a Földön.
A háborgó vizek tápanyagot vernek fel a mélyből
gazdag halászterületet biztosítva a vándoralbatroszhoz hasonló nomádoknak.
A hullámok alatt, az Antarktisztól távolodó áramlatok
tápanyagokat szállítanak az egész bolygóra, megtermékenyítik az óceánokat
és segítenek szabályozni a globális hőmérsékletet.
Dél-Georgia szigete.
Elég messze van északon
ahhoz, hogy a tengeri jég ne érintse még a tél közepén se
és sok állat él itt egész évben.
Ez a vándoralbatrosz fióka egész télen a fészkében ült
és túlélése csak azon múlik, hogy szülei visszatérnek-e étellel.
Napokat, vagy akár heteket is várnia kell két étkezés között
de legalább nem ő az egyetlen, aki vár.
Az albatrosz fiókáknak egy évig kell növekedniük
mielőtt készen állnának első repülésükre.
Ezután éveket töltenek a tengeren, mielőtt visszatérnek a szárazföldre.
A leszállás három méteres szárnyakkal gyakorlást igényel.
Az albatroszoknak pedig nincs sugárfékük.
Ez a nőstény első fiókája.
Már hat hónapja neveli, és még hat van hátra.
A fióka kisebb, mint lennie kéne
ami azt jelenti, hogy a hím nem hozott neki elég ételt.
Lehetséges, hogy a hím meghalt, mint sokan mások
a horogsoros halászok zsinórjaiba gabalyodva.
Dél-Georgia ideális hely a vándorok fiókáinak felnevelésére.
De most kevesebb felnőtt tér vissza fészket rakni.
A közelmúltban azonban
a szaporodó populáció 40 százalékkal csökkent.
A fészekben várva egyelőre biztonságban van a fióka.
Itt s szárazföldön nincsenek ragadozók.
Ez azonban nem mondható el Dél-Georgia tengereiről.
Az óriás tengeri moszat gazdagon nő ezekben a jeges vizekben.
Tökéletes hely egy rajtaütéshez.
A fagyott antarktiszi óceánból ide menekülnek telelni a leopárdfókák.
Már vissza kellett volna térniük délre
de idén tovább maradtak.
Jó okuk volt elhalasztani az indulást.
Itt élnek a királypingvinek
Mindegyikük kiadós lakoma
ha el bírják fogni.
A fiókáikhoz visszatérve
a királyoknak nincs más választásuk, mint a vesszőfutás.
A királypingvinek ritkán úsznak így.
Több energiát vesz igénybe, de gyorsabb is, mint a víz alatti utazás.
Nehéz kiválasztani egy célpontot a pánikoló tömegből
de ha valaki lemarad, megváltoznak az esélyek.
Borotva éles fogak egy hegyes csőr ellen.
Patthelyzet.
Mindketten kimerültek az üldözésben.
A vadász úgy dönt, az étel nem éri meg a harcot.
A pingvinnek túl szoros volt a helyzet.
De ez csak az első akadály volt, ami közte és fiókája megetetése között áll.
Nem lesz fáklyásmenet.
Szerencsére a pingvinhús nincs a menün.
A legjobb akkor is az, ha hagyja feküdni az alvó óriásokat.
A nőstény elefántfókák nem veszik jó néven ha felébresztik őket a szundításból
de a négy tonnás hímekkel kell igazán vigyázni.
A nőstényekért harcolnak.
Mindenáron el kell kerülnie, hogy a mérges fókazsír ledózerolja.
Egy kiút.
Ideje szaladni.
Végre elérte a bölcsődét.
Most következik a végső kihívás.
Megtalálni a saját fiókáját a félmilliós tömegben.
Hívja...
és felismerhető válaszra vár.
A fiókája még egy-két kilométerrel arrébb is lehet.
A kolónia hátsó részében.
Ez a baj a fiókákkal
sosem ott vannak, ahol hagyják őket.
Meglepő módon, eben a nagy felfordulásban
a szülő és a fiókája felismerik egymás hívását.
Mi mindenen mennek keresztül a szülők, hogy ételt hozzanak.
Ha tudnák...
Ilyen kis sziget létére
Dél-Georgia rendkívüli számban lát el állatokat.
Végső soron minden élőlény élete az Antarktiszi-félsziget
jege alatt fejlődő krillektől függ.
A jég eltűnésével
Dél-Georgia jövője messze nem biztos.
A bolygó másik sarkán, északon
a klímaváltozás hatásait még inkább érezni.
Az Arktisz nem egy tengerrel körülvett kontinens
hanem egy szárazfölddel körbezárt fagyott óceán.
Itt a tengeri jég tavasszal is megőrzi a maximális kiterjedését.
Egy hatalmas vadászterület a bolygó legnagyobb szárazföldi ragadozójának.
Egy hím jeges medve. Éppen élelmet keres
a Spitzbergák fagyott fjordjain.
Fókákat keres, amik az étrendjének nagy részét teszik ki.
Meg kell ennie az egész évi szükségletének két harmadát
mielőtt elolvad a jég, és eltűnik a vadászterület.
A gyűrűsfóka anyának nem volt választása, a felszínen kellett hagynia kölykét.
Korábban barlangot ásott volna a jég bordáiba
de a tenger olyan sokára fagy be, hogy lapos a jég
és a nyílt területen kell hagynia kölykét.
Ez a változás a jégfelszínben egyelőre előnyt jelent a medvének
de hosszú távon
a legfontosabb prédáját is érinteni fogja.
Ez az új, simább jég megnehezíti a medvék életét is.
sehol nem tudnak elbújni, hogy lesből cserkésszék be a fókákat.
És egy anyának, akinek nyomában van a bocsa, nem könnyű osonnia.
A bocs még nem érti, milyen fontos az óvatosság
ha egy fóka felé lopakodnak.
Mivel kevesebb fóka bújik meg üregekben
ezt az egykor oly fontos vetődési technikát
már szinte fölösleges eltanulni.
Legalább megtudja, hogy néz ki egy fóka ürege.
Az anyja tudja, hogy a borús idő jó a vadászatra
a bocs pedig tudja, mikor komoly az anyja.
A felnőtt fókák sokkal kiadósabbak.
A bocs óvatosan követi az anya lábnyomait
és figyel rá, hogy ne lógjon ki mögüle.
Nem tehetnek egy rossz lépést se.
Egyként kell mozogniuk.
A legtöbb fóka vadászat kudarcba fullad.
Tovább kell keresniük.
A bocs elkóborol
és újabb esélye adódik.
Egy fóka kölyök, egyedül a jégen.
Most nem észrevétlennek kell lennie, hanem magabiztosnak.
Az anya fóka nem tud mit tenni
csak remélni, hogy a kölyök időben visszaér az üregbe.
A fiatal, tapasztalatlan vadász hezitál
de az anyja nem.
Biztonságban a jég alatt.
A jeges medvék alkalmazkodó ragadozók, de a tengeri jégre támaszkodnak.
Ha az eltűnik, a medvék is el fognak.
Nyár van Kanada északi-sarki jegének peremén
a tengeri jég éves visszahúzódása már nagyban tart.
Ahogy olvad, úgy érkeznek a nomádok.
A narválok, akiktől az unikornis legendája ered.
A három méteres agyaruk valójában nem más, mint egy túlnőtt szemfog.
De pontos funkciója, mint annyi minden a narválokkal kapcsolatban
részben, még mindig egy rejtély.
A narválok minden évben ugyanoda utaznak az Arktiszon
és türelmesen várják, hogy a jég szélén megnyíljon egy repedés.
Egy ösvény a jégen keresztül, ami elég széles hogy átússzanak rajta.
Végül megjelenik egy repedés.
Az átjárójuk a védett, sekély öblökbe.
A narválok rendkívül szégyellősek, és csak ritkán filmezik őket a víz alatt.
Ezek a jeges bálnák buzgón haladnak át az ösvényen, amint megnyílt.
Itt biztonságosabb, mivel a jég megvédi őket a ragadozóktól.
Az ösvények új táplálékforrásokhoz is hozzáférést biztosíthatnak.
A tengeri jég nem csak azoknak
fontos, akik a sarkkörök közelében élnek.
Kulcsfontosságú szerepet játszik az egész bolygó éghajlatában is.
Egy fehér felület hidegen tartja a Földet
Mivel a nap energiáját visszaveri az űrbe.
Egy sötét felület az ellenkezőjét teszi.
Elnyeli a nap energiájának több mint 90 százalékát
ez által felmelegíti a Földet.
A tengeri jég olvadásával
elveszítjük a bolygónk egyik fehér védőpajzsát is.
Több ezer éven át
egyensúlyban volt a tengeri jég előrehaladása és visszahúzódása
de ez többé már nem így van.
Napjainkban, a nyári hónapokban
negyven százalékkal kevesebb tengeri jégtakaró van, mint 1980-ban volt.
Az Északi-sark kétszer olyan gyorsan melegszik, mint a bolygó bármely pontja.
Itt 2040-re túlnyomó részt jégmentes lesz az óceán
a nyári hónapokban.
A jégveszteség pusztító következményei elkerülhetetlenek
azok számára, akik a jégtől függnek.
Oroszország északkeleti partjai.
Ez a legnagyobb rozmár gyülekezet a bolygón.
Több mint 100 000 rozmár mászott ki egyetlen partszakaszra.
Kétségbeesésükben teszik, nem szabad akaratukból.
A természetes otthonuk kint van a tengeri jégen.
De a jég visszahúzódott észak felé
és ez az egyetlen hely a táplálékforrásuk közelében
ahol meg tudnak pihenni.
Ennek a borjúnak közel kell maradnia az anyjához
de minden négyzetcentiméter foglalt.
Csak a szorosan zsúfolt testeken átmászva juthat át a tömegen.
Akik alul vannak, azokat agyon nyomják.
A semmiből is bármikor elindulhat egy roham.
Ilyen körülmények között a rozmárok magukra is veszélyt jelentenek.
Néhányuknak sikerül helyet találniuk, távol a tömegtől.
Felküzdik magukat a 80 méteres szirteken.
Rendkívüli kihívás ez a tengeri jéghez szokott, egy tonnás állatoknak.
Itt fent legalább van helyük pihenni.
A rozmárok látása a szárazföldön gyenge
de érzik a többieket odalentről.
Amint megéheznek, vissza kell térniük a tengerhez.
Kétségbeesett igyekezetükben
több százan zuhannak le a magasból, ahova nem is szabadott volna felmászniuk.
Az ilyen tömeges rozmár gyülekezők már majdnem minden évben megtörténnek.
A rozmárok élete ezért, csak úgy, mint a jeges medvéké és fókáké
megváltozik.
Mindannyian a klímaváltozás határán élnek
és mindannyian elszenvedik a következményeit.
Egyelőre még visszatér a tél az Északi- sarkra, és kialakul a tengeri jég.
Helyre áll a rend.
Megkönnyebbülés a jégtől függő rengeteg élőlénynek.
De meddig lesznek még
fagyott világaik bolygónk életének részei?
Kérjük látogasson el az ourplanet.com-ra
és derítse ki, mit kell tennünk, hogy megőrizzük a sarkköri vadvilágot.
OURPLANET.COM TERMÉSZETVÉDELMI VILÁGALAP
A feliratot fordította: Bozó Ádám