ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Prije samo 50 godina
napokon smo otputovali na Mjesec.
Prvi smo put pogledali svoj planet.
Otad se broj stanovnika na Zemlji i više nego udvostručio.
U ovoj ćemo seriji slaviti preostala prirodna čuda
i doznati što moramo sačuvati
kako bi ljudi i priroda napredovali.
Ovo je tropska šuma.
Kišna šuma.
Najbogatije stanište na Zemlji.
Nije poznat točan broj vrsta koji živi u kišnim šumama,
ali radi se o milijunima.
A svakoga se tjedna otkrivaju nove vrste.
O nekima, kao o ovome oblačastom leopardu, ne znamo gotovo ništa.
Iako pokrivaju samo sedam posto svjetskoga kopna,
džungle imaju ključnu ulogu u zdravlju planeta.
DŽUNGLE
U srcu Afrike nalazi se Kongo.
To je najmlađa kišna šuma na planetu, stara samo 18 000 godina.
A u toj džungli živi više velikih životinja nego u ijednoj drugoj.
Obitelj nizinskih gorila.
Predvodi ih srebrnoleđi, dominantni mužjak.
Visok je poput čovjeka, no dvostruko teži.
Opstanak njegove obitelji ovisi o njemu.
Kao njihov čuvar, mora paziti na opasnosti.
Suparnički mužjak mogao bi ga svrgnuti i razdvojiti obitelj.
No jedna je opasnost izvan njegove kontrole.
U zadnjih 20 godina
zbog krivolova se populacija kongoanskih gorila prepolovila.
Njegova je vrsta sada kritično ugrožena.
To je samo šumski slon, zbog kojeg se srebrnoleđi ne mora brinuti.
Ali i slon mora biti na oprezu zbog krivolovaca.
Njihove duge, ravne kljove još su traženije
od kljova njihovih rođaka s travnjaka.
On slijedi puteve
koje su utabali naraštaji slonova prije njega u potrazi za hranom.
Poput slona, i obitelj srebrnoleđeg prijeći će nekoliko kilometara na dan,
tražeći voće i sjemenke.
Oni i slonovi vrtlari su u ovoj džungli.
Raznositelji sjemena.
Mnoga ovdašnja stabla
svoje postojanje duguju ovim velikim životinjama.
Ovdje svi putevi vode do Mbeli Baija.
Ovakva otvorena područja jedinstveno su obilježje kongoanskih džungla,
a u šumi ih ima više od stotinu.
Poznate kao bai, te čistine privlače mnoge stanovnike džungle.
Srebrnoleđi oprezno ide naprijed.
Obitelj je iza njega.
Gorile su došli radi vodenih biljaka bogatih solju,
minerala kojeg nedostaje u šumi,
a ključan je za njihovo preživljavanje.
Slonovi kopaju sol iz blata uz pomoć surle.
Ili jednostavno piju vodu bogatu mineralima.
Obitelj srebrnoleđeg nisu jedini gorile na ovom području.
Ovamo dolazi još gotovo 200 drugih gorila,
kao i više od 530 slonova,
što pokazuje značaj Mbelija.
Za slonove bai imaju još jednu ključnu ulogu.
Većinu života
sami lutaju ogromnim šumovitim područjima,
pa jedino ovdje imaju priliku sresti ostale.
Za razliku od većine ostalih baija u Kongu, Mbeli je zaštićen
i pruža utočište od krivolovaca.
Opasnost se javlja tek kad ponovno odu.
Kao i kod glavnih raznositelja sjemena u Kongu,
gubitak megafaune mogao bi imati dalekosežan utjecaj
i na budućnost druge najveće kišne šume na našem planetu.
Džungle možda izgledaju isto,
ali svaka je dom jedinstvenim skupinama.
Nova Gvineja najveći je otok prekriven džunglom,
a više od polovice biljaka i životinja
ne živi nigdje drugdje na Zemlji.
Njezina burna geološka prošlost oblikovala je ovaj ogroman otok
u dramatičan krajolik prepun planina i dolina.
Taj je proces odvojio različite vrste.
Ovako razdvojene,
životinje s Nove Gvineje postale su uistinu bizarne.
Ovaj mužjak žutoboke rajske ptice
jedina je ptica na svijetu s ovakvim ukrasima na repu.
A rabi ih za škakljanje moguće partnerice po licu.
Od jednog pretka nalik vrani
razvilo se 40 vrsta rajskih ptica.
Svaki kutak ovog otoka ima svoju inačicu.
Ovo je velika rajska ptica s planina Nove Gvineje.
Može se pretvoriti u oblike koji nisu nimalo nalik pticama.
Svaki mužjak rajske ptice ima jedinstven način privlačenja partnerice.
A nijedan nije neobičniji
od onoga koji se odvija na ovoj pozornici.
Vlasnik, crna rajska ptica, najprije mora obaviti jedan posao.
Svakoga jutra čisti svoj teren od komadića koji su pali tijekom noći.
To je ključna zadaća ako želi privući partnericu.
Ženke posjećuju samo najurednija područja.
I samo jedan list mogao bi mu pokvariti izglede.
Savršeno.
Opsesivno se čišćenje isplatilo.
Ženka svraća u provjeru.
Ovo je njegova prilika da je doista zadivi.
Ali to neće biti lako.
Ženke su vrlo izbirljive
i ona će očekivati da mu brižno osmišljen nastup bude besprijekoran.
Započinje naklonom.
Zatim mu plavo oko mora svijetliti žutom bojom.
Zasad je dobro.
Naučio je sve pokrete.
Odličan rad nogu.
Rotirajući derviš.
Mahanje perjem na glavi. Uz okret.
Uzdignuto perje na njezinoj glavi i micanje krila
vrlo su ohrabrujući znaci.
Njegov korak u stranu i njihanje glavom izgledaju dobro sa svih strana.
Ali najveći ponos
može se cijeniti samo iz njezine perspektive.
Pričekajte.
Evo ga! Bljesak blistave mrlje na vratu.
Njezino uzbuđenje raste.
Njegova je izvedba bila uspješna.
Zadobio je njezin pristanak.
Izoliranost Nove Gvineje omogućila je razvoj jedinstvenih životinja.
Ali starost šume ima još veći utjecaj
na raznolikost života koju sadrži.
Džungle Bornea u jugoistočnoj Aziji
ovdje rastu gotovo 130 milijuna godina
i najstarije su na Zemlji.
Vapnenački vrhovi planina na Borneu
nastali su ispod mora.
Vrijeme i kiša polagano su oblikovali ove utvrde u džungli
u tornjeve visoke 40 metara.
Starost ove otočne džungle najbolje dočarava
jedan od najstarijih grabežljivaca na Zemlji.
Crvonožac.
Sjajno se snalazi na vlažnom šumskom tlu.
Ovdje je od doba dinosaura
i gotovo se nije promijenio.
Svoj plijen, kukce, otkriva pomoću vibracija i dodira.
Ali bez mogućnosti ubrzanja,
kako hvata te lakonoge stvorove?
Odgovor zvuči posve nevjerojatno.
Pištolji s ljepilom.
Sluz se stvrdne pri udaru.
I zarobi nesretnog kukca.
Crvonožac žoharu ubrizgava probavnu slinu
i potom mu isiše iznutrice.
Velika vlažnost šumskog tla nije dobra samo za crvonošce.
Savršena je i za gljive.
A drevne džungle Bornea obiluju mnogim vrstama.
Razlaganjem mrtvih tvari
plijesni i gljive recikliraju oskudne hranjive tvari.
Vremenom su džungle na Borneu postale iznimno bogate i raznolike.
Na samo nekoliko hektara šume
postoji više vrsta biljaka nego u cijeloj Europi.
A ovdje rastu i neke najspecijaliziranije vrste na Zemlji.
U nekoliko tjedana
od ovih će vršaka nastati oblik vrča ili pehara.
Na Borneu postoji 39 vrsta biljaka mesožderki.
A većina ne živi nigdje drugdje.
Kako bi pribavile hranjive tvari, mesožderke se oslanjaju na životinje,
često na iznenađujuće načine.
Ovo je planinska verirovka, životinja koja živi jedino na Borneu.
Svakoga jutra verirovka posjećuje susjedne mesožderke.
Ovisna je o slatkoj otopini
koju izlučuju dlačice na poklopcu mesožderke.
Kad poliže cijeli poklopac, odlazi na iduću mesožderku.
A potom iduću.
Na koncu sav taj šećer ima samo jedan rezultat.
U zamjenu za besplatnu hranu, verirovka ostavlja dar.
Gnojivo za biljke.
Potreban je samo popodnevni pljusak
koji će isprati verirovkin izmet u mesožderkinu zdjelu.
Bez tih dodatnih nitrata, biljka ne bi preživjela.
A potraga za hranjivim tvarima neke je mesožderke odvela na put zla.
Mesožderka tropski vrčevac
kapima nektara privlači mrave na donju stranu svoga poklopca.
No što joj mravi daju zauzvrat?
I ta priča ovisi o kiši.
Snaga kišnih kapi
mravima onemogućava da se drže za biljku.
To je jedina biljna zamka poput odskočne daske na svijetu.
Ova se mesožderka hrani mrtvim mravima.
Opstanak svih mesožderki ovisi o životinjama.
A jedna čak posluje sa šišmišem.
Vunasti šišmiš pronalazi mesožderku Nepenthes hemsleyana
jer njezin širok stražnji dio odbija ultrazvučne valove.
Cjevaste mesožderke savršene su za odmor.
Mesožderka osigurava siguran smještaj,
a gost je obogaćuje svojim ostacima.
Ovakvi odnosi razvijali su se milijunima godina.
Ali mnogi bi mogli nestati u jednome desetljeću.
U zadnjih 50 godina Borneo je izgubio više od polovice džungli.
A još je gore na susjednim Filipinima.
Ovdje je nestalo 90 posto primarnih kišnih šuma.
Ono što je preostalo posljednje je utočište najrjeđe ptice grabljivice.
Moćnog filipinskog orla.
Preostalo je samo 400 parova
i ptić u gnijezdu vrlo je rijedak prizor.
Znanstvenici prate majku od njezine prve godine života.
Sad ima 10 godina i ovo joj je prvi potomak.
Star je četiri mjeseca i već visok gotovo jedan metar.
I sve samouvjereniji.
No majka mu ipak rado pomaže.
Ptić je vrlo zahtjevan.
Očekuje redovitu isporuku hrane.
Ali, poput djeteta koje ima izljev bijesa, ne želi nikakvu pomoć pri jelu.
Već je velik poput oca.
I prevelik za prepirku.
Ali ako želi da mladunac napreduje,
otac zna da mora biti strog.
Posjeti će odsad biti rjeđi.
Roditelji povremeno dolaze s pošiljkom hrane.
Ali mali voćni šišmiš nije razlog za veliko uzbuđenje.
Doista je zbunjujuće kad vas roditelji ne posjećuju često kao nekad.
Svaki ih dan doziva.
Ali nitko ne obraća pozornost.
Gladan je.
A ima samo otpatke.
Vrijeme je da postane pravi orao.
Lepetom jača mišiće za let u dvometarskim krilima.
Ta će krila rabiti da odnese velik plijen.
Iako je ta vještina još dosta daleko.
Dosad nije izlazio izvan sigurnosti gnijezda.
Iz dobrog razloga.
Šumsko je tlo udaljeno 70 metara.
Pad bi bio smrtonosan.
Ovo je zastrašujući trenutak, ali on mora ustrajati.
Sada su najvažniji prsti i pandže.
Iznenadan nalet vjetra ne pomaže kad balansirate na kobnoj visini.
A situaciju neće olakšati ni pljusak.
Svaki je dan sve snažniji i samouvjereniji.
A onda stiže dan kad samouvjerenost napokon odgovara vještini.
Stigao je trenutak da se uzdigne prema nebu.
To mu je prvi let iz gnijezda.
Potpuno će nezavisan postati tek za jednu godinu.
A onda će njegov opstanak ovisiti o pronalasku područja
s velikim predjelima netaknute džungle.
U filipinskim fragmentiranim šumama
premalo je plijena za ogromnog orla.
Ali postoji jedna džungla čija je veličina još legendarna.
Amazonski bazen širok je više od 3000 kilometara
i dom polovici preostalih kišnih šuma na našem planetu.
Ali postoje izazovi za one koji žive duboko u Amazoniji.
Crni hvataši.
Bacili su oko na slanu baru.
Budući da su daleko od mora, sol je rijetka,
pa je posjet ovoj slanoj bari ključan.
No najprije moraju biti sigurni da na tlu ne vrebaju grabežljivci.
Bezopasan aguti dobar je znak.
Jedino zbog ovoga crni hvataši silaze na tlo.
A ako vam je glava u rupi,
morate imati stražara.
Majmuni ne mogu preživjeti bez tih minerala.
A grabežljivci to znaju.
Upozorenje stražara.
To nije lažna uzbuna.
Jaguar.
Rijetko je viđen, ali je glavni grabežljivac Amazonije.
Kad je jaguar otišao, majmuni se vraćaju.
Ali to je riskantno.
Nitko ne zna kad će se grabežljivac vratiti.
Crni hvataši nisu jedini koji moraju nadvladati strah iz potrebe.
U Amazoniji je sol ključna kao i oaza u pustinji.
Buka može biti prijatelj ili neprijatelj, pa posjetitelj mora biti spreman na bijeg.
Ovo je lažna uzbuna.
Samo bezopasan aguti.
U Amazoniji ima više vrsta svake skupine životinja nego igdje drugdje.
A to uključuje i žabe.
Smatra se da ovdje postoji više od tisuću vrsta žaba.
A još se otkrivaju nove.
Žabe su pokazatelj zdrave šume.
Ali najvažniji su stanovnici najmanji žitelji džungle.
Vjeruje se da u Amazoniji živi više od dva milijuna vrsta kukaca.
Ovi su najbrojniji.
Kolonija mrava rezača može brojiti milijune jedinki.
Svaka je kolonija organizam s kolektivnom funkcijom.
Prikupljaju lišće i nose ga u podzemne mravinjake.
Na području kolonije mrava rezača
petinu novih biljaka pobrat će mravi.
Lišće režu specijaliziranom vilicom.
Proizvode visokofrekventne vibracije koje otvrdnjuju list.
I list se tako lakše reže.
Zajedničkim radom stablo mogu ogoliti za 24 sata.
Trik je u tome da se drže za list dok padaju.
Lakše reći, nego učiniti.
Ali bolje je da se u mravinjak ne vrati praznih ruku.
Kolonija rezača nalik je ogromnom biljojedu,
ne razlikuje se od slona u Kongu.
A njihov je utjecaj na ekosustav jednako značajan.
Mravi do mravinjaka slijede mirisne tragove.
Izbjegavaju neočekivane prepreke.
Ali da bi povećali učinkovitost, mravi čiste put od otpadaka.
Mravinjak rezača može biti dubok do osam metara
i sastojati se od tisuća povezanih odaja.
Radnici svježe pobrano lišće nose na obradu u posebne prostorije.
Lišće nije hrana, nego se rabi za stvaranje vrtova s gljivama,
kojima hrane svoje ličinke.
Uspjeh kolonije ovisi o zdravlju njihovih vrtova.
Zato su se mravi udružili s bakterijama kako bi nadzirali patogene,
koji bi im uništili dragocjene gljive.
Znanstvenici vjeruju
kako bi te bakterije mogle pružiti rješenja za neke ljudske bolesti.
No koliko god ovi mravi bili uspješni,
raznolikost kišne šume ovisi o tome da nijedna vrsta ne preuzme dominaciju.
Ovdje nije sve onako kako mravi žele.
Ovaj se čudno ponaša.
Čini se kako ga nešto tjera da se penje,
a već se nalazi nekoliko metara iznad šumskog tla.
Nešto je preuzelo nadzor nad njegovim pokretima,
kao što lutkar upravlja marionetom.
Preostao je samo završni čin, a mrav nema izbora.
Mora naći mjesto gdje će zagristi i povezati se s biljkom.
S mravom u svom smrtonosnom stisku,
parazitska gljiva iz roda Cordyceps probija se iz njegova tijela.
Naposljetku tijelo gljive izlazi iz njegove glave.
Iz ovog gomoljastog spremnika spore će biti izbačene u zračne struje,
odakle će uzrokovati još mravljih žrtava.
Ali žrtve nisu samo mravi.
Gljive iz roda Cordyceps zaraze i mnoge druge.
Što je vrsta brojnija,
to je vjerojatnije da će postati žrtva ubojite gljive.
Ovakvo načelo ravnoteže osigurava da nijedna vrsta ne preuzme dominaciju.
A time se štiti izuzetna raznolikost džungle.
Ali danas raznolikost svjetskih kišnih šuma
opada alarmantnom brzinom.
A to je zbog nas.
Oko 27 milijuna hektara netaknute džungle zamijenili smo
jednom jedinom vrstom stabla.
Ovo je palma uljarica,
jedan od najproduktivnijih usjeva.
Ali te monokulture
podržavaju samo djelić raznolikosti koja postoji u primarnim kišnim šumama
i doprinose izumiranju mnogih životinja.
U močvarnim šumama sjeverne Sumatre u Indoneziji
vrijeme istječe jednome od naših najbližih predaka.
Orangutanu.
Mladuncu orangutana potrebno je više od deset godina da postane neovisan.
Sve mora naučiti od majke.
Primjerice, kako prijeći sa stabla na stablo.
Orangutan može preživjeti
samo ako savršeno poznaje svoj dio šume.
Znanstvenici su ovaj par nazvali Ellie i Eden.
Ellie ima 18 godina.
A Eden, njezin prvi mladunac, star je tri godine.
Sad mu je potrebno malo ohrabrenja.
Poput svih orangutana,
Ellie ima mentalnu mapu svog okruženja,
koja uključuje i lokaciju svake voćke.
I Eden to mora naučiti.
No zasad mora gledati sve što majka radi.
Mora naučiti što je jestivo, ali i kako jesti.
Svaki je dan nova lekcija za Edena.
Mravi čine velik dio njihove prehrane, a postoji trik za njihovo prikupljanje.
Kad se upetljaju u Ellieno krzno, lako ih je pobrati.
Mali Eden promatra i uči.
Edenov rođak Louis mnogo je iskusniji.
Četiri je godine stariji od Edena i s lakoćom se kreće kroz grane.
Potrebno je nekoliko godina da se to usavrši.
I to je očigledno vještina koju smatra vrijednom pokazivanja.
Osvajanje krošanja samo je prva faza u obrazovanju orangutana.
Da bi preživio, Louis mora naučiti još više.
Mnogo više.
Njegova majka Lisa pronašla je trulo deblo
s mnogo mrava.
Ali ta prilika zahtijeva veće znanje.
Da bi došla do njih, Lisa mora otkidati dijelove debla.
U ovoj dobi Louis ne smije samo gledati.
Mora je kopirati.
Nije loše.
Ali čak i u dobi od sedam godina još nije usavršio hvatanje mrava.
Louis još mora mnogo učiti.
No Pluto je davno maturirao.
S 30 godina i gotovo stotinu kilograma on je kralj ove džungle.
Jastučići na njegovim obrazima znak su moći,
nešto za čime Louis teži.
Pluto neprestano traži hranu.
Upravo je zamijetio obećavajuću priliku.
Ove ose znače samo jedno.
Ukusan zalogaj.
Da bi ih uhvatio, rabi tehniku „udari i zgrabi“.
Debelo krzno štiti ga od većine bijesnih osa,
ali za nagradu vrijedi riskirati nekoliko uboda.
Louis ostaje podalje.
Mora biti mnogo veći i dlakaviji
da bi se mogao boriti s osama.
No postoji jedan trik za čije je svladavanje potrebno pola života.
Louisova majka Lisa naučila je izrađivati oruđe od štapova,
kako bi došla do kukaca.
Orangutani koji ovdje žive
jedini su na svijetu koji su svladali tu vještinu.
I Louis to mora pokušati naučiti,
ali možda će proći još osam godina dok ne bude dobar poput majke.
Orangutani su zbog ovog dugog obrazovanja
osobito osjetljivi na promjene koje se događaju u njihovoj šumi.
Procjenjuje se da svaki tjedan gubimo stotinu orangutana
zbog ljudske aktivnosti.
Naraštaj Louisa i Edena možda je posljednji naraštaj divljih orangutana.
Kad je Pluto bio njihovih godina, džungla se prostirala dokle pogled seže.
Ali više nije tako.
U zadnja četiri desetljeća
netaknute nizinske džungle o kojima ovise orangutani
smanjile su se za zapanjujućih 75 posto.
Širom svijeta gubimo tropske šume
brzinom od gotovo 15 milijuna hektara na godinu.
A s njima gubimo i riznicu bioraznolikosti.
Džungle skladište i primaju više ugljika od ijednog drugog staništa.
One hlade naš planet.
Osiguravaju hranu i lijekove.
Gubimo ih na svoju štetu.
Posjetite ourplanet.com
i doznajte što trebamo učiniti kako bismo zaštitili džungle.
Prijevod titlova: Daria Šantel