A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Mindössze 50 évvel ezelőtt
a Holdra merészkedtünk.
Először tekintettünk vissza a saját bolygónkra.
Azóta az emberi népesség több mint duplájára nőtt.
Ez a sorozat a természet fennmaradó csodáit ünnepli
és megmutatja, mit kell megőriznünk
hogy biztosítsuk az emberiség és a természet virágzását.
Ez egy trópusi erdő.
Egy esőerdő.
A föld leggazdagabb élőhelye.
Nem tudni, hogy pontosan hány faj él az ilyen erdőkben
de a számuk milliós nagyságrendű.
És minden héten új fajokat fedeznek fel.
Néhányról gyakorlatilag semmit nem tudunk, ahogy erről a ködfoltos párducról sem.
Habár a Föld szárazföldjeinek alig hét százalékát borítják
a dzsungelek életbevágó szerepet játszanak a bolygó egészségében.
DZSUNGELEK
Afrika szívében fekszik a Kongó.
Bolygónk legfiatalabb esőerdője, alig 18 000 éves
és több állatnak ad otthont, mint bármely másik dzsungel.
Egy család síkvidéki gorilla.
A domináns hím, egy ezüsthátú vezeti őket.
Olyan magas, mint egy férfi, de kétszer akkora a súlya.
A család túlélése tőle függ.
Védelmezőjükként neki kell figyelnie a veszélyre.
Egy rivális hím elveheti helyét, és szétszakíthatja a családot.
De van egy veszélyforrás, amit ős sem tud irányítani.
Az elmúlt 20 év során
Az orvvadászat felére csökkentette a Kongó gorilla populációját.
A fajtája most súlyosan veszélyeztetett.
Csak egy erdei elefánt, nem jelent veszélyt az ezüsthátúra.
Az elefántnak is tartania kell az orvvadászoktól.
A hosszú, egyenes agyaraik keresettebbek
mint a legelőkön élő rokonaiké.
Azt az ösvényt követi
amit korábbi elefánt generációk tapostak ki
táplálék után kutatva.
Akár csak az elefánt, a gorilla család is több kilométert tesz meg naponta
hogy gyümölcsöt és magokat találjanak.
Az elefántokkal együtt ők a dzsungel kertészei.
Szétszórják a magokat.
Az itt élő fák közül sokan
köszönhetik életüket ezeknek a nagy állatoknak.
Itt előbb, vagy utóbb minden út a Mbeli Bai nevű mocsár-erdőbe vezet.
Az ilyen nyílt területek csak a Kongó dzsungeleire jellemzőek
Több mint száz ilyen található elszórva az erdőben.
A "bai"-k, azaz mocsaras tisztások, rengeteg dzsungellakót vonzanak magukhoz.
Az ezüsthátú óvatosan előre megy
a családja pedig szorosan követi.
A gorillák a vízi növényekért jöttek, mert azokban rengeteg a só.
Ez az ásványi anyag ritka az erdőben
pedig elengedhetetlen a túléléshez.
Az elefántok az ormányuk segítségével bányásznak sót a sárból.
Vagy megisszák az ásványokkal dúsított vizet.
Az ezüsthátú családján kívül más gorillák is járnak ide.
Közel 200 gorilla használja még ezt a bai-t
és 530-nál is több elefánt.
Ez bizonyítja a Mbeli fontosságát.
Az elefántok számára a bai-k más szempontból is fontosak.
Életük nagy részében
egyedül kószálnak az erdő belsejében.
Ezért csak itt tudnak másokkal ismerkedni.
A Kongó többi bai-jával ellentétben a Mbeli rendkívül védett
és menedékül szolgál az orvvadászok elöl.
Csak akkor kerülnek ismét veszélybe, ha elhagyják.
Ahogy a Kongó fő magjai elszóródnak
a nagy testű állatok eltűnése nagy hatással lehet
bolygónk második legnagyobb erdőjének jövőjére.
Ugyan egyformának tűnhetnek
minden dzsungel teljesen egyedi szereplőgárdának ad otthont.
Új-Guinea a világ legnagyobb dzsungellel fedett szigete.
Növényeinek és állatainak több mint fele
a Földön sehol máshol nem látható.
A múlt féktelen geológiai tevékenysége
hihetetlen hegyekkel és völgyekkel teli vidékké alakította a vidéket.
Ez a folyamat elzárta egymástól a fajokat.
Ebben az elzártságban
Új-Guinea állatai igazán bizarrá váltak.
A hím sárgarojtos paradicsommadár
a világ egyetlen madara ehhez hasonló farokdíszekkel.
A potenciális társ arcának csiklandozására használja.
A közös varjúféle elődből
negyven paradicsommadár faj fejlődött ki.
A sziget minden sarkának megvan a sajátja.
Ismerjék meg a felvidék szélesfarkú paradicsombankáját.
Madártól nagyon szokatlan alakokat képes felvenni.
Minden hím paradicsommadár sajátos módon csábítja a nőstényeket
és egyik sem olyan különös
mint ami ezen a színpadon játszódik.
A koronás paradicsommadárnak még dolga van a műsor előtt.
Minden reggel eltakarítja a kertjéből az este ráhullott törmeléket.
Ez rendkívül fontos teendő, ha szeretne párt találni magának.
A nőstények csak a legtisztább kertekbe látogatnak el.
Akár egyetlen kósza levél is elronthatja az esélyeit.
Tökéletes.
A megszállott házimunka kifizetődik
a nőstény közelebbről is szemügyre veszi.
Itt az alkalom, hogy igazán lenyűgözze
de ez nem lesz könnyű.
A nőstények válogatósak
és elvárják, hogy a koreográfia
hibátlan legyen.
Meghajlással kezd.
Ez után kék szemének sárgán kell villannia.
Eddig minden rendben.
Az összes mozdulat jól megy neki.
Cifra lábmunka.
A kerengő dervis.
Tolldíszrázás csavarral.
A nőstény fején égnek álló tollak, és remegő szárnyai
nagyon biztató jelek.
Az oldallépések és a bólintások bárhonnan nézve szépek
de a lényeget csak
a nőstény szemszögéből lehet igazán értékelni.
Mindjárt...
Ott van! Felvillant a fényvisszaverő foltja.
A nőstény egyre izgatottabb.
Az előadás hatalmas sikert aratott
és elnyeri a nőstény kegyeit.
Új-Guinea elszigeteltsége változatos állatvilágot teremtett
de egy erdő kora még nagyobb hatással van
a benne lakó élővilág sokszínűségére.
A délkelet-ázsiai Borneó dzsungelei
már közel 130 millió éve növekszenek itt.
A Föld legidősebb erdői.
Ez a mészkő hegycsúcs Borneó felvidékén
eredetileg a tenger alatt képződött.
Az idő és az eső lassan átformálták ezt az erődöt
ilyen 40 méter magas tornyokká.
A sziget dzsungeleinek korát legjobban
a Föld egyik legöregebb ragadozója illusztrálja.
Egy karmos féreglábú.
Teljesen otthon érzi magát a nedves erdei talajon.
A dinoszauruszok kora óta itt vannak.
És azóta gyakorlatilag semmit sem változtak.
Rovar zsákmányait a rezgések kitapintásával észleli.
De ha ilyen lassú
hogy kapja el a fürge rovarokat?
A válasz meglepőbb, mint gondolnák
Ragasztópisztolyokkal.
A ragacs érintkezéskor megszilárdul
és csapdába ejti az áldozatot.
A féreglábú emésztést segítő nyálat fecskendez a csótányba
majd kiszívja a belső szerveit.
A talaj nedvessége nem csak a féreglábúaknak kedvez.
Tökéletes a gombák számára is.
Borneó ősi dzsungelei hemzsegnek a gombafajtáktól.
Az elhalt anyag lebontásával
a nyálkagombák újrahasznosítják a ritka tápanyagokat.
Az idő hatására Borneó dzsungelei rendkívül változatosak és gazdagok lettek.
Itt néhány hektárnyi erdőn
több növényfaj élhet, mint egész Európában.
köztük olyan különlegesek is, amilyenek sehol máshol.
Néhány hét alatt
a növények ilyen korsókat, vagy kancsókat növesztenek.
A kancsókáknak 39 fajtája található Borneón
és a legtöbbjük kizárólag itt terem meg.
A szükséges tápanyagok megszerzéséhez a kancsókák az állatokra támaszkodnak
gyakran meglepő módokon.
Ez a cickány is kizárólag Borneó szigetén őshonos.
Minden reggel meglátogatja a szomszédos kancsókákat.
Azon a cukros oldaton él, amit a kancsó
fedelén lévő szőrök választanak ki.
Amikor szárazra nyalta a fedelet, átmászik egy másikra.
Aztán egy harmadikra.
Végül ennek a sok cukornak csak egy hatása lehet.
Az ingyen ételért cserébe a cickány ajándékot hagy.
Trágyát a növénynek.
Már csak egy délutáni zuhany kell
hogy lehúzza a cickány ürülékét a kancsó belsejébe.
Ezek nélkül a tápanyagok nélkül a növény nem élné túl
és a tápanyagok keresése során néhány kancsóka baljós útra tévedt.
A húsevő kancsóka
Nektár cseppekkel csalogatja a hangyákat a fedele alá.
Mit adnak cserébe a hangyák?
Az esőnek itt is nagy szerepe van.
Az esőcseppek miatt
a hangyáknak lehetetlen megkapaszkodniuk.
Ez a növényvilág egyetlen egérfogója.
Ez a kancsóka a hangyák testével táplálkozik.
Minden kancsóka túlélése az állatoktól függ
egyikük pedig még egy denevérrel is összedolgozik.
A gyapjas denevér megtalálja a hemsleyana kancsókákat
mivel a növény hátsó fala visszaveri az ultrahang hullámokat.
A csőszerű kancsók tökéletes alvóhelyet biztosítanak.
A kancsóka biztonságos szállást ad
a vendég ürüléke pedig táplálja a növényt.
Az ilyen kapcsolatok évmilliók során fejlődtek ki
de legtöbbjük egy évtized alatt eltűnhetne.
Az elmúlt 50 évben Borneó elvesztette dzsungeleinek több mint felét.
A helyzet ennél is rosszabb
a szomszédos Fülöp-szigeteken.
Itt a fő esőerdő 90 százaléka eltűnt
A megmaradt erdő a világ legritkább ragadozómadár utolsó menedéke.
A hatalmas majomevő sas.
Mindössze 400 pár maradt
ezért nagyon ritka látvány egy fészekben ülő fióka.
A tudósok egy éves kora óta követik az anyját
aki most tíz éves. Ez az első fiókája.
Négy hónapos, és már közel egy méter magas.
És egyre magabiztosabb.
Habár az anya még mindig szeret segíteni neki.
A fióka sokat követel.
Rendszeres ételszállítmányokat vár el.
De akár csak egy nyűgös kisgyerek, ő sem kér segítséget az evéshez.
Máris ugyanakkora, mint az apja.
És túl nagy, hogy vitatkozzanak vele.
De az apa tudja, hogy az ifjú sas
következő lépéseihez szigorúnak kell lennie.
Mostantól ritkábban látogatnak.
A szülők néha benéznek egy kis étellel
de egy apró gyümölcsevő denevér nem annyira érdekes.
Zavarba ejtő
ha a szülők nem látogatnak olyan gyakran, mint régen.
Minden nap hívja őket
de senki sem figyel rá.
Éhes
és már csak morzsák maradtak.
Itt az idő tisztességes sassá válni.
A csapkodás erősíti a repülő izmokat két méteres szárnyaiban.
Ezekkel fogja elszállítani méretes zsákmányát.
Ez azonban még várat magára.
Még sohasem merészkedett a fészek biztonságán kívül.
És erre jó oka van.
Egy 70 méteres zuhanás választja el a talajtól.
Ha leesne, belehalna.
Ideges, de muszáj kitartania.
Most csak a karmait használja.
A hirtelen széllökések nem segítenek, ha halálos magasságban egyensúlyozik.
A napi felhőszakadások sem könnyítik meg a dolgát.
Minden nappal egyre erősebb és magabiztosabb lesz.
Végül eljön a nap amikor bátorsága megegyezik a tudásával.
Itt az idő hogy célba vegye az eget.
Az első repülés az otthont adó fáról.
Még legalább egy évbe telik, mire teljesen önálló lesz.
Onnantól a túlélése olyan vadászterület keresésén múlik
ahol még nagy területen érintetlen a dzsungel.
A Fülöp-szigetek szétesett erdőiben
egyszerűen nincs elég zsákmány egy ekkora méretű sas számára.
De létezik még egy dzsungel, aminek még mindig legendás a mérete.
Az Amazonas-medence több mint 3000 kilométer széles
és itt található bolygónk fennmaradt erdőinek a fele.
Az Amazonas mélyében élőknek azonban számos kihívással kell szembenézniük.
Fekete pókmajmok
sót keresnek.
A tengertől ilyen messze nagyon alacsonyak a só készletek.
Ezért létfontosságú meglátogatniuk egy sózót.
De előbb meg kell bizonyosodniuk róla, hogy nincsenek ragadozók odalent.
Az ártalmatlan aguti jó jel.
A pókmajmok csak ilyenkor jönnek le a fákról.
És ha szorult helyzetben vagy
legjobb, ha valaki őrt áll.
A majmok nem élnék túl az ásványi anyagok nélkül
ezt a ragadozók is tudják.
Figyelmeztetés az őrszemtől.
Nem téves riasztás.
Egy jaguár.
Ritkán látni, de ő az Amazonas csúcsragadozója.
Amikor elment a jaguár, a majmok visszatérnek
ami veszélyes.
Senki se tudja, mikor tér vissza a ragadozó.
A szükség nem csak a pókmajmoknál nagy úr.
Az Amazonasban a sóforrások olyan fontosak, mint a sivatag oázisai.
A zaj lehet ellenségé, vagy baráté
ezért minden látogatónak készen kell állnia a harcra.
Téves riasztás.
Csak az ártalmatlan aguti volt az.
Az Amazonasban minden állatcsoportnak több faja van jelen, mint bárhol máshol.
Beleértve a békákat is.
Úgy gondolják több mint 1000 különböző békafaj él itt
és folyamatosan fedeznek fel újakat.
A békák egészséges erdőre utalnak
de az erdő legfontosabb lakói a legkisebbek.
Becslések szerint több mint két millió rovarfaj él az Amazonasban.
A legnépesebb állatcsoport.
Egy levélvágó hangya kolónia milliós nagyságú is lehet.
Minden kolónia egy közös feladattal rendelkező szuperorganizmus.
Feladatuk hogy összeszedjék, és elvigyék a leveleket földalatti fészkeikbe.
A levélvágó kolónia territóriumán belül
az összes új hajtás ötödét szüretelik le a hangyák.
Külön erre kialakult csáprágókkal szelik át a leveleket.
magas frekvenciájú rezgéseket adnak ki, ami megmerevíti a levelet
és megkönnyíti a vágást.
Összedolgozva 24 óra alatt teljesen le tudnak csupaszítani egy fát.
A trükk, hogy a levélbe kell kapaszkodni esés közben.
Könnyű mondani...
Jobb, ha nem térnek vissza üres kézzel a fészekbe.
A levélvágó kolónia olyan, mint egyetlen hatalmas növényevő.
Nem sokban különbözik a Kongó elefántjaitól
és a környezetre gyakorolt hatásuk is épp olyan fontos.
A hangyák illat nyomokat követve jutnak vissza a fészekhez.
Közben váratlan akadályokat kerülnek ki.
A hatékonyság növelése érdekében a hangyák eltisztítják a törmeléket az ösvényeikről.
Egy levélvágó fészek akár nyolc méter mély is lehet
több ezer összekapcsolt kamrával.
A dolgozók speciális szobákba viszik a frissen szüretelt
leveleket, hogy ott dolgozzák fel őket.
A leveleket nem megeszik, hanem gomba kertek növesztésére használják
ezzel etetik majd lárváikat.
A kolónia sikere az egészséges kerteken múlik.
A hangyák ezért baktériumokkal dolgoznak össze, hogy irányíthassák a kórokozókat
amelyek elpusztítanák az értékes gombáikat.
A tudósok úgy hiszik
hogy ezek a baktériumok új megoldást nyújthatnának emberi betegségekre is.
Bármilyen sikeresek is ezek a hangyák
az esőerdő sokszínűsége nem csak egy faj győzedelmeskedésén múlik.
Itt nincs minden úgy, ahogy a hangyák szeretnék.
Ez a példány furán viselkedik.
Úgy tűnik késztetést érez, hogy felfelé másszon
és már most több méterrel a talaj fölött jár.
Valami uralma alá vette mozgását
akár csak egy bábmester egy marionett húrjait.
már csak a végső felvonás van hátra, és a hangyának nincs beleszólása.
Találnia kell egy helyet ahol egy levélre haraphat, és a növényzethez kötheti.
A hangyát fojtogató
parazita gomba, a Cordyceps, kitör a testéből.
Végül a hangya fejéből robban ki a termőtest.
Ebből a gumós tárolóból a légáramlatokba kerülnek a spórák
ahol még több hangyát ejtenek majd áldozatul.
De nem csak a hangyákat.
A Cordyceps gomba másokat is megfertőz.
Minél népesebb egy faj
annál valószínűbb, hogy a gyilkos gomba áldozatává válik.
Az ilyen erőviszony-változások miatt soha nem lehet egyetlen uralkodó faj
ez tartja fenn a dzsungelek hihetetlen sokszínűségét.
Ám napjainkban a világ esőerdőinek változatossága
aggasztó mértékben csökken.
Ez a mi hibánk.
Több, mint 27 millió érintetlen dzsungelt cseréltünk fel
egyetlen fafajtára
az olajpálmára.
A világ egyik legtermékenyebb növényére.
De az ilyen monokultúrák
az ősi esőerdők sokszínű vadvilágának csak töredékét tudják ellátni
ami rengeteg állatot sodor a kihalás felé.
Az indonéziai Szumátra északi mocsaraiban
az emberek egyik legközelebbi őse kezd kifutni az időből.
Az orangután.
Egy orangután babának több mint tíz évbe telik, mire függetlenné válik.
Mindent az anyjától kell eltanulnia.
Mint például azt, hogyan hidalja át a fák közti réseket.
A túlélés kulcsa az, hogy minden orangután
tökéletesen ismerje a saját erdő szakaszát.
A megfigyelő tudósok Ellie-nek és Eden-nek nevezték ezt a párost.
Ellie 18 éves
Eden, az első babája, pedig három éves.
Most éppen egy kis biztatásra van szüksége.
Mint minden orangután
Ellie-nek is van egy mentális térképe a területéről.
Köztük minden gyümölcsfáról is.
Ezt Eden-nek is meg kell tanulnia.
Egyelőre mindent figyel, amit az anyja csinál
nem csak azt tanulja meg, mi ehető, hanem azt is, hogyan kell megenni.
Minden nap egy új lecke Eden számára.
A hangyák nagy részét képzik az étrendnek, megszerzésük pedig trükkös.
Ha beleakadtak Ellie szőrébe, onnantól könnyű őket elcsípni.
A kicsi Eden dolga, hogy figyeljen, és tanuljon.
Eden unokatestvére, Louis már tapasztaltabb.
Ő négy évvel idősebb.
Könnyedén mozog az ágak között.
Beletelt pár évbe, mire tökélyre fejlesztette
és szemmel láthatóan szívesen dicsekszik tudásával.
A fák csúcsának elfoglalása csak az első lépés az orangután oktatásban.
A túléléshez Louis-nak még többet kell tanulnia.
Sokkal többet.
Az anyja, Lisa egy korhadt fatörzsre bukkant
ami hemzseg a hangyáktól.
Ez a lehetőség több jártasságot igényel hangya vadászatból.
Hogy hozzájuk férjenek, Lisának le kell törnie a kéregből.
Ebben a korban Louis-nak már nem elég csak figyelnie.
Le kell másolnia.
Nem is rossz.
Hét éves létére még sokat kell tanulnia a hangya fogás művészetéről.
Louis-nak sokat kell még tanulnia.
Pluto viszont már rég lediplomázott.
Harminc éves, és közel 100 kilogrammot nyom.
Ő a dzsungel királya.
A pofáján lévő peremek az erejét jelölik
amire Louis felnézhet.
Pluto folyamatosan élelem után kutat
és épp egy ígéretes lehetőségre lett figyelmes.
Ezek a darazsak egy dolgot jelentenek neki.
Ízletes lárvákat.
Hogy hozzájuk férjen, a zúzó és markoló technikát alkalmazza.
A vastag bundája megvédi a mérges darazsak nagy részétől
a jutalom megéri az esetleges csípéseket.
Louis tisztes távolságot tart.
Sokkal nagyobbnak, és szőrösebbnek kellene lennie
hogy csatázhasson a darazsakkal.
Van egy trükk, aminek elsajátítása egy fél életig is eltarthat.
Louis anyja, Lisa megtanulta, hogyan készítsen eszközöket gallyakból
amikkel kipiszkálhatja a hangyákat.
Az itt élő orangutánok
az egyetlenek a világon, akik felfedezték ezt a trükköt.
Louis-nak is meg kell tanulnia
de akár nyolc évig is eltarthat, mire olyan jó lesz mint az anyja.
A hosszú tanulási folyamat hatására
az orangutánok különösen sebehzetőek az erdők változásával szemben.
A legújabb becslések szerint minden héten 100 orangutánt vesztünk el
emberi tevékenység miatt.
Louis és Eden generációja lehet a vadon élő orangutánok közül az utolsó.
Amikor Pluto volt ennyi idős, az otthont adó dzsungel a horizontig nyúlt.
De többé már nem.
Az elmúlt négy évtizedben
az üde alföldi dzsungel, amin az orangutánok élete múlik
megdöbbentő mértékben, 75%-kal csökkent.
Szerte a világon közel 15 millió hektárnyi
esőerdőt veszítünk évente.
És velük együtt a természet sokszínű kincseinek tárházát.
A dzsungelek több szenet raktároznak, mint bármely más szárazföldi élőhely.
Lehűtik a bolygót
élelmet és orvosságokat biztosítanak.
Elvesztésük a saját kárunkra fog válni.
Kérjük, látogasson el az ourplanet.com-ra
és derítse ki, mit kell tennünk dzsungeleink védelmének érdekében.
OURPLANET.COM TERMÉSZETVÉDELMI VILÁGALAP
A feliratot fordította: Bozó Ádám