ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Prije samo 50 godina
napokon smo otputovali na Mjesec.
Prvi smo put pogledali svoj planet.
Otad se broj stanovnika na Zemlji i više nego udvostručio.
U ovoj ćemo seriji slaviti preostala prirodna čuda
i doznati što moramo sačuvati
kako bi ljudi i priroda napredovali.
Ogromne plove riba okupljaju se u našim plitkim morima.
Ovo su inćuni.
Malim se ribama hrane veće.
Lovci, poput ribe Caranx ignobilis.
I raže.
Kad ovakvi lovci surađuju, iznimno su učinkoviti.
Bogata obalna mora ribolovna su područja našeg planeta
i mogu osigurati obilje hrane za životinje i ljude.
OBALNA MORA
Rubna mora čine manje od desetine svjetskih oceana.
No čak 90 posto svih morskih stvorenja
živi u ovim obalnim vodama.
Takvo izobilje postoji zbog činjenice da je morsko dno
u dometu Sunčeve svjetlosti.
Nacionalni park Everglades u južnoj Floridi.
Polja morske trave prekrivaju dno plitkih tropskih voda.
Kao u savanama na kopnu,
u ovim bujnim morskim livadama žive mnoge vrste životinja.
Raže traže plijen koji se krije u morskoj travi.
Everglades je i lovište najdomišljatijih ribolovaca.
Velikih pliskavica.
Hranu traže uz pomoć eholokacije, vrste sonara.
Ispred njih nalazi se plova cipala.
Ova vrsta dupina
razvila je vlastiti način hvatanja plijena.
Pažljivo tjeraju ribe na pravo mjesto.
Potom jedan dupin okruži plovu uskomešanim muljem.
Ribe se preplaše i iskaču iz vode.
Većina pobjegne.
Nije lako uloviti ribu u letu.
Ali dupini idu po još jednu porciju.
U nacionalnom parku zabranjen je komercijalni ribolov.
Zato ima dovoljno ribe za dupine.
Tek iz zraka možemo doista cijeniti radinost ovih vrhunskih ribolovaca.
Plitka su mora ključna u borbi protiv klimatskih promjena.
Morska trava apsorbira 35 puta više ugljikova dioksida
od istog područja kišne šume.
A to smanjuje štetu nastalu zagrijavanjem naših mora.
Mangrovi često rastu uz livade morske trave.
Ova zapanjujuća stabla jedina su koja mogu podnijeti
promjenu slanosti obalnih voda.
Ona štite naše obale od razorne snage uragana,
no također, poput morske trave, upijaju ugljikov dioksid.
Njihovo isprepleteno korijenje sigurno je područje za mlade ribe,
koje će napustiti mangrove
i naseliti se u čarobnim, čudesnim područjima tropskih mora.
Na koraljnim grebenima.
Ovi grebeni pokrivaju manje od jedan posto morskog dna,
no dom su četvrtini svih morskih vrsta.
Nijedno od ovih stvorenja ne bi bilo ovdje da nema koralja.
Koralji tvore strukture koje osiguravaju hranu i sklonište
i o kojima ovisi cijela zajednica.
Svaki stanovnik ima određenu ulogu u održavanju zdravlja grebena.
Nažalost, malo je grebena očuvano kako je nekoć bilo.
A većini nedostaje jedan iznimno važan član zajednice.
Morski psi.
Nemilosrdan izlov smanjio je populaciju morskih pasa širom svijeta
za više od 90 posto.
Danas je njihova brojnost podjednaka prijašnjoj
jedino na najudaljenijim grebenima.
Francuska Polinezija, usred Tihog oceana.
Ovdje su morski psi posve zaštićeni.
Sivi grebenski morski psi danju se drže struje.
Dopuštaju malim usnačama da im očiste zube
kako bi bili spremni za noćni lov.
Ovi morski psi više vole loviti po mraku.
Tad im izoštrena osjetila pružaju prednost pred plijenom.
Suton.
Vrijeme da se male ribe sklone u udubine i pukotine na grebenu.
Izvan dohvata sivih grebenskih morskih pasa.
Morski psi mogu uočiti i najmanju kretnju.
Izlazak je opasan.
Ako ostanete mirni, morski vas psi možda neće zamijetiti.
Mala riba možda može pobjeći jednom morskom psu.
Ali uz ovoliko lovaca šanse za bijeg vrlo su slabe.
Skrivanje između koraljnih grana obično je najsigurnija opcija.
Ali dolazak drugog lovca sve mijenja.
Bjelovrhi grebenski morski psi.
Vitkiji su i okretniji,
pa mogu ući u skrovišta u koja ostali lovci ne mogu.
One koje ne uhvate bjelovrhi
izjure ravno prema sivim grebenskim morskim psima koji ih čekaju.
Kad obje vrste morskih pasa zajedno love,
nema predaha čak ni unutar grebena.
Komešanje privlači sve više morskih pasa.
Ovolik broj morskih pasa nekoć je bio uobičajen na grebenima širom svijeta.
Iako se toliko grabežljivaca možda doima štetnim,
morski psi zapravo pomažu u očuvanju zdravlja grebena.
Pomažu očuvati ravnotežu riblje zajednice
loveći grabežljivce koji se hrane malim ribama koje pasu.
Male ribe zauzvrat čiste koralje od morske trave i nametnika
kojima bi inače greben obrastao.
Uravnotežena zajednica, uz morske pse kao glavne grabežljivce,
povećava otpornost koraljnog grebena suočenog s uništenjem i katastrofom.
Ali danas su čak i zdravi koraljni grebeni suočeni s većom prijetnjom.
Zbog klimatskih promjena naša se mora zagrijavaju.
Mikroskopske biljke koje žive u tkivu koralja
daju im i boju i većinu hranjivih tvari.
Ali ako se temperatura mora podigne za samo stupanj ili dva,
koralji odbacuju svoje biljne partnere.
Tako gube glavni izvor hrane.
I pobijele.
Na australskom Velikom koraljnom grebenu
neobično toplo more uzrokovalo je gubitak boje mnogih koralja.
Možda su jezivo predivni.
Ali ako temperatura ostane visoka nekoliko tjedana,
koralji će gladovati i na koncu uginuti.
Ugljikov dioksid koji uzrokuje globalno zagrijavanje
utječe i na povećanje kiselosti mora.
Nijedan greben ne može preživjeti obje promjene.
A bez živih koralja,
nestat će i mnogi stanovnici grebena.
Tijekom 2016. i 2017. godine
pobijelilo je više od tisuću kilometara Velikog koraljnog grebena.
Šest mjeseci poslije
mnogo je koralja mrtvo.
Zajednica je uništena.
Širom svijeta već je uginula polovica plitkih koraljnih grebena.
Ostatak bi mogao nestati u idućih nekoliko desetljeća.
Daleko od tropa, na višoj geografskoj širini,
mora su mnogo hladnija.
Olujne vode donose ključne hranjive tvari na površinu.
Zbog obogaćene vode i dugih ljetnih dana
ovo su najproduktivnija mora na planetu.
Sjeverni morski lavovi ovdje uživaju, pa čak imaju vremena i za surfanje.
Proljeće na kalifornijskoj obali.
Lišće zlatnog kelpa pluta na površini
i ukazuje na bogatstva koja su skrivena u dubini.
Veličanstvena podvodna šuma.
Ova područja divovskog kelpa važna su za oceane
kao i stabla za kopno.
Kao u kišnoj šumi,
gusta krošnja pruža hranu i sklonište velikoj zajednici.
U hladnim, bogatim morima divovski kelp može narasti 50 metara.
Mjehurići ispunjeni zrakom podižu listove prema osunčanoj površini.
U njegovoj krošnji
živi morska vidra.
Debelo krzno grije je u hladnoj vodi.
Zrak unutar krzna pruža dodatnu izolaciju.
Morske vidre imaju najgušće krzno među svim životinjama.
Takav luksuzan kaput zahtijeva mnogo njege.
Moraju mnogo jesti kako bi održale toplinu
i u danu pojedu hrane u količini od četvrtine svoje težine.
Omiljena su im hrana ježinci.
Evo jednoga.
I drugoga.
Sad je vidra ostala bez zraka i mora se vratiti na površinu.
Ježinac djeluje kao bodljikava hrana,
ali kad razbijete ljušturu, unutra vas čeka prava gozba.
Morske su vidre ključne za zdravlje šume kelpa.
Zato što kontroliraju broj ježinaca.
Ježinci pasu kelp.
Grizu njegove tvrde stabljike.
Ako ih se ne drži pod kontrolom, šire se po morskom dnu kao kuga.
Srećom, vidre imaju pomagača u borbi protiv ovih bodljikavih životinja.
Kalifornijske usnače.
Imaju snažne zube.
I začas pojedu manje, ljubičaste ježince.
Veći, crni ježinci veći su izazov.
Osobito za manje usnače.
S njima se može nositi samo najveća usnača.
Ali i ona mora zaobići ove duge bodlje.
Ježinca mora prevrnuti da priđe njegovoj ranjivoj donjoj strani.
A to nije lako kad nemate ruke.
Napokon je uspjela.
I od toga svi imaju koristi.
Ove ribe i vidre koje žive u zaštićenim područjima
drže pod kontrolom životinje koje pasu kelp.
Ali izvan ovih utočišta ježinci pasu bez nadzora.
I ruše šume kelpa.
Nestali su svi koji ovise o kelpu.
Šume kelpa u Kaliforniji obilno rastu u zaštićenim područjima
gdje cijela morska zajednica živi bez ljudskog pritiska.
Morske vidre ovdje se mogu opuštati u kalifornijskom stilu.
Oko 3000 km sjevernije, na Aljaski, proljeće dolazi mnogo kasnije.
Nakon hladne, teške zime
prve zrake Sunca pokreću veliki godišnji događaj.
Ogromne plove haringa izranjaju iz dubina
i kreću prema plićim vodama.
Sakupljaju se radi razmnožavanja.
Ali čekaju ih grabežljivci.
Stellerovi morski lavovi.
Haringe su se usredotočile na svoju zadaću i lak su plijen.
Morski lavovi tjeraju ribe prema površini i dometu zračnih lovaca.
Bjeloglavi štekavci, koji inače žive sami, okupili su se radi ove gozbe.
Na nekim mjestima haringe dolaze do obale.
Ondje štekavci ne moraju ni poletjeti.
Grbavi kitovi.
Stigli su iz tropskih područja,
nadajući se prvom obroku u nekoliko mjeseci.
Ovi kitovi prikupljaju ovu sezonsku nagradu na zadivljujući način.
Rade kao ekipa.
Glavni kit zaranja prvi.
Stvara zastor od mjehurića kako bi se ribe okupile.
Glasanjem sinkronizira napad.
Ovakvom suradnjom svaki kit može pojesti tonu ribe na dan.
No haringa ima toliko
da unatoč svim kitovima većina ipak dođe do plićaka.
I ondje se mrijeste.
Ženke polažu jaja na morsku travu.
Mužjaci ih slijede i oplođuju jaja oblakom sperme.
Nekoć je ovdje bilo toliko haringa koliko ne možemo ni zamisliti.
Kad su se mrijestile, obale su bile posve bijele,
duž cijelog sjevernog Tihog oceana, od Japana do Kalifornije.
Industrijalizacijom ribolovnih tehnika
postalo je vrlo lako izloviti cijelu zalihu mlade ribe.
Ovo je jedno od rijetkih mjesta gdje je ribarstvo opstalo.
Populacija pacifičke haringe znatno se smanjila.
Ostao je samo djelić nekadašnjeg broja.
Ova tužna priča o neodrživom ribolovu
neprestano se ponavlja širom svijeta.
Mnoge svjetske zalihe ribe sada su u ozbiljnom padu.
Trećina je posve nestala.
U obalnim morima
meduze preuzimaju vode u kojima su nekoć dominirale ribe.
Kompas meduza nestvarno je lijepa.
Ali nema veliku hranidbenu vrijednost za druge životinje i nas.
Ovakva golema jata sve su češća.
To je zabrinjavajući znak ozbiljne neravnoteže plitkih mora.
Ako se ne okrenemo održivom ribolovu, naša mora, nekoć iznimno bogata,
bit će prepuna ogromnih jata meduza.
Ali budućnost ne mora biti ovakva.
Na pacifičkoj obali Južne Amerike vidimo kako se oceani mogu oporaviti.
Atacama, najsuša pustinja na svijetu.
U unutrašnjosti se jedva može održati ikakav život.
No obala je posve drukčija.
Stoljećima su se morske ptice okupljale u milijunima na ovim pustinjskim obalama.
Ali prije 50 godine velike su kolonije nestale
jer smo izlovili ribu iz lokalnih voda.
Uvedena je kontrola i riblji se fond sada oporavlja.
Danas se ovdje okuplja tri milijuna čilskih vranaca kako bi podigli mladunce.
Svakog jutra ptice kreću na more.
Kolonije su toliko ogromne da odlazak traje više od jednog sata.
Procesiji se priključuju brkate čigre.
Peruanske blune.
Velika karavana lovaca, i svi traže isto.
Inćune.
Ovih malih riba ima u tolikim količinama
da se najviše love na našem planetu.
Zapanjujuće je što čine desetinu svih riba
koje svake godine ulovimo u oceanima.
Plove prvi pronalaze morski lavovi.
Ribe tjeraju prema površini i one dolaze u domet pelikana.
Vranci zaranjaju po svoj dio.
Blune napadaju s visine od 20 metara.
Udaraju o vodu brzinom od sto kilometara na sat.
Danas život pet milijuna vranaca i bluna
ovisi o velikim plovama.
No ako omogućimo da se populacija inćuna posve oporavi,
bit će dovoljno hrane za 25 milijuna morskih ptica, kao nekad.
To je jasan podsjetnik
na zapanjujuća bogatstva koja mogu postojati u našim obalnim morima.
A kad dobiju priliku, mogu se oporaviti iznenađujuće brzo.
Otočje Raja Ampat u jugoistočnoj Aziji.
U ovim morima većinom nije bilo morskih pasa i drugih velikih riba
zbog višegodišnjeg nereguliranog ribolova.
U ovoj je laguni nekoć bio kamp ribolovaca na morske pse.
Sad je to vrtić za mlade morske pse.
More oko Misoola zaštićeno je 2007. godine
i oporavak je čudesan.
Danas ovdje ima 25 puta više morskih pasa nego prije 10 godina.
Kornjače koje su prije lovili sad mirno pasu morsku travu.
Morski se psi vraćaju na lokalne grebene
i pomažu u obnovi uravnotežene zajednice
kako bi bila otpornija na učinak izbjeljivanja koralja.
Raže stvorene za oceane.
Sedam metara od vrha jednog do drugog krila.
Ovi ugroženi divovi
većinu života provode na otvorenim morima.
Ali sad se vraćaju u ovo utočište
kako bi potražili njegu riba usnača.
Misool je jedno od rijetkih mjesta na Zemlji gdje se bioraznolikost povećava.
Otkad je uvedena zaštita, ribe ima triput više nego prije samo 10 godina.
Ribari iz obližnjih voda profitiraju od prevelike količine.
Sad s manje truda mogu uloviti više ribe.
Imamo premalo morskih utočišta.
A u mnogima je komercijalni ribolov još dopušten.
Trećinu obalnih mora moramo pretvoriti
u strogo zaštićena područja.
Ako to učinimo, ribolovna će se područja oporaviti
i pomoći u očuvanju čovječanstva, ali i ostatka prirode.
Posjetite ourplanet.com
i doznajte što trebamo učiniti kako bismo obnovili naša obalna mora.
Prijevod titlova: Daria Šantel