ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Prije samo 50 godina
napokon smo otputovali na Mjesec.
Prvi smo put pogledali svoj planet.
Otad se broj stanovnika na Zemlji i više nego udvostručio.
U ovoj ćemo seriji slaviti preostala prirodna čuda
i doznati što moramo sačuvati
kako bi ljudi i priroda napredovali.
Zemlja još ima utočišta.
A u njima se katkad održe spektakularna okupljanja životinja.
Ona osiguravaju ključan prostor, ali brzo nestaju.
OD PUSTINJA DO TRAVNJAKA
Petina kopna na našem planetu prekrivena je pustinjama.
Najsuša je Atacama u Južnoj Americi.
Na nekim mjestima u njoj nikad nije zabilježena ni kap kiše.
Pustinje se možda doimaju neplodnima i praznima.
Ali imaju presudan značaj za život.
Za one koji mogu svladati njihove izazove,
pustinje su ključno utočište.
Perzijski vranci.
Izranjaju iz pustinjske oluje u Arapskoj pustinji.
Ovamo su došli zbog pustoši ovog područja.
A stiglo ih je iznimno mnogo.
Pedeset tisuća.
Četvrtina ukupne populacije.
Došli su ovamo jer se ovdje mogu razmnožavati.
Neometani.
Ali gniježđenje u pustinji nije lako.
Temperatura može doseći 40 stupnjeva.
No i odrasli i njihovi bijeli mladunci
spremni su za ovaj izazov.
Hlade se dahtanjem.
Svaka odrasla jedinka koja se doima kao da ima hranu biva napadnuta.
Odrasli hranu daju samo vlastitom mladuncu.
A on mora biti ovdje negdje.
Mladunci love odraslog vranca prema pustinji.
Nisu imali sreće.
Sad se moraju brzo vratiti u sigurnost kolonije.
Ova pustinja vrancima ne pruža samo sigurno utočište.
Svakoga jutra započinje masovni pokret.
Nastaje prometna gužva.
Plitki dio mora pokraj kolonije prepun je hrane.
To bogatstvo potječe od sâme pustinje.
Prašina koju vjetar donosi s kopna
sadrži hranjive tvari koje dohranjuju okolne vode.
Sâma pustinja obogaćuje more.
Tijekom ljetnih monsuna u Omanu s mora stiže magla.
Valja se preko planina Dhofar.
Magle donose dovoljno vlage za rijetku vegetaciju.
A to oskudno bilje postaje središte života.
Kozorozi moraju prijeći gotovo okomite litice da bi došli do nekoliko izdanaka.
Ali uznemireni su.
I to s dobrim razlogom.
Arapski leopard.
Jedan od manje od 200 jedinki koje žive u divljini.
Teritorij ovog mužjaka
prostire se na više od 350 četvornih kilometara visokih planina i vadija.
Južni rub Arapskoga poluotoka
jedno je od rijetkih mjesta na kojima ima dovoljno plijena
za populaciju ovih leoparda.
No unatoč tomu, postoji manje od 60 jedinki
na više od 15.000 četvornih kilometara.
Ovi su leopardi oduvijek rijetki.
Ali sukob s ljudima
uzrokuje dodatno smanjivanje njihova broja.
Preostalo je malo leoparda.
Zato prizor koji su snimile naše skrivene kamere graniči s čudom.
Ženka leoparda.
Slijedi mužjaka.
Takvi su susreti iznimno rijetki.
Ovo kratko druženje može osigurati kratkoročnu budućnost ovih leoparda.
Ali dugoročno gledano,
njihova će sudbina ovisiti o zaštiti njihova teritorija.
Sjeverno od planina Dhofar
nalazi se gotovo nezamislivo prazno mjesto.
Rub' al Khali.
Prazna četvrt.
Sâmo ime toga mjesta
odzvanja romantikom tih pustih područja.
Ovo je najveće pješčano more na svijetu.
Na neke dijelove ljudska noga nikad nije kročila.
Ovdje mogu preživjeti samo najveći pustinjski stručnjaci.
Arapski oriksi.
Njihovo je područje ogromno.
Prostire se na više od 3000 četvornih kilometara.
Ovo im je jedno od posljednjih utočišta.
Bili su blizu istrebljenja.
A sad su se vratili na područje svojih predaka.
Uz pomoć znanstvenika, vratili su se kući.
Ali povratak na stara područja ne može spasiti sve pustinjske životinje.
Pustinjski slonovi.
U Namibiji ih ima manje od 150.
Ova najstarija pustinja prošarana je suhim riječnim koritima,
koja su izdubile rijeke koje teku samo jedan ili dva dana u godini.
Odrasli slon
mora svaki dan pronaći 200 kg hrane kako ne bi uginuo.
Ovim posljednjim preživjelima život je beskonačno putovanje.
Krdo predvodi ženka, matrijarh.
Ona vodi svoju obitelj
na posebno mjesto gdje bi trebalo biti hrane,
čak i za vrijeme suše.
Za to je mjesto doznala od svoje majke prije mnogo godina.
Sad uči svoje mladunče kako da dođe onamo.
Slonovi nisu jedini koji traže hranu.
Pustinjski lavovi.
Rijetki su kao i slonovi.
Ovog mladunca štiti majka.
Lavovi ih puštaju da prođu.
Stabla u daljini ukazuju na vodu.
Riječno je korito suho.
No stabla Faidherbia albida iz roda akacija još su zelena.
No postoji problem.
U ovo doba godine
tlo je obično prepuno mahuna od stabla.
Obilje hrane za slonove.
Ali ove godine uroda nema.
Ženka je uzalud dovela krdo.
Čak su im izvan dohvata i grane s lišćem.
Obitelj nema izbora i mora krenuti dalje.
Mužjak je visok gotovo četiri metra.
Može doseći krošnju.
Možda on može riješiti njihov problem.
Stara ga ženka poznaje cijeli život i već mu se prije obraćala za pomoć.
Slonovi ovdje mogu preživjeti
samo zbog znanja koje se prenosi s naraštaja na naraštaj.
No postoji manje od 20 ženki.
Ako se njihovo znanje izgubi,
slonovi više neće moći ovdje živjeti.
U pustinjama ne može živjeti mnogo životinja.
A čak i među onima posebno prilagođenima ovim uvjetima
preživjeti može samo malen broj.
No u vrlo posebnim prigodama
pustinje se u potpunosti preobraze.
Jednom u desetljeću
dogodi se pljusak.
Od samo jednog pljuska pustinja se može zazelenjeti.
U južnoj Kaliforniji
promjena je vidljiva iz svemira.
Stotine četvornih kilometara iznenada procvjeta.
Kad bi takve preobrazbe postale redovite,
moglo bi nastati novo stanište.
Travnjaci.
Jedan od najproduktivnijih krajolika našeg planeta.
U njima žive najveće skupine velikih životinja na Zemlji.
U Serengetiju žive krda od više od milijun gnuova.
Slijede kišu kako bi pasli svježe izraslu travu.
Ova ogromna krda privlače grabežljivce.
Pet mužjaka geparda.
Jedna od najvećih skupina ikad primijećena.
Oni vladaju teritorijem od 450 četvornih kilometara.
Patroliraju zajedno.
A to privlači pozornost.
Moraju promijeniti strategiju
ako žele uspješno loviti.
Trebaju zaklon.
Odrasli gnu zastrašujući je protivnik.
Četiri geparda započinju se prikradati.
Idu ravno prema plijenu.
Peti se šulja sa strane.
Moraju mu prići vrlo blizu prije negoli krenu u završni sprint.
Blizu su.
Svi izlaze iz zaklona.
Svaki lovi drugu metu.
Nastao je kaos.
Jedan gepard nije dovoljno snažan da obrani plijen.
Moraju raditi zajedno.
Ovakve se drame nastavljaju samo zato što je Serengeti zaštićen
već više od 65 godina.
Ali Serengeti je iznimka.
Širom planeta prostor za travnjake sustavno nestaje.
Prije 180 godina višemilijunska krda bizona
pasla su u Velikoj nizini u Sjevernoj Americi.
Tumarala su prerijom stotinu puta većom od Serengetija.
To je bio pravi Divlji zapad.
Svakog su ljeta mužjaci izazivali jedni druge.
I borili se za ženke.
Kako je razdoblje parenja teklo, tako su borbe postajale sve okrutnije.
No danas je veći dio prerije tih.
Ljudi su pobili velika krda.
Preostalo je manje od 30 000 bizona.
A izgubljeno je 90 posto prerije.
Većinom zbog poljoprivrede.
Hrana koju jedemo i način njezine proizvodnje
odredit će budućnost travnjaka našeg planeta.
Naša nam prošlost može pokazati kako se možemo prehraniti,
a pritom ostaviti prostor za prirodu.
Drevni travnjaci u Mađarskoj, koji se još obrađuju na tradicionalan način,
osiguravaju iznimno bogata staništa.
Ovdje živi mnoštvo leptira.
Jedna vrsta ima gotovo nevjerojatno složen životni ciklus.
Močvarni plavac.
Ženke se pare i polažu jaja na samo jednu vrstu biljke,
plućni srčanik.
Iz jaja se ubrzo razviju gusjenice.
Visoko na biljci sigurne su od grabežljivaca s tla.
Ali gusjenice potom čine nešto što nalikuje samoubojstvu.
Po svilenim nitima spuštaju se na tlo.
I u opasnost.
Nemaju nikakvu obranu protiv mrava.
I oni ih odnose.
Ali to je ono što gusjenice trebaju.
Proizvode miris poput onoga koji ispuštaju mravlje ličinke.
Mravi reagiraju tako da ih odnose u svoje mravinjake.
Ondje ih stavljaju u prostorije s leglom.
Ljubičaste gusjenice leže među bijelim mravljim ličinkama.
I šalju točne signale.
Mravi dadilje jure ih nahraniti.
Ali to nije sve.
Gusjenice počinju oponašati glasanje mravlje matice.
Zbog toga se mravi prema njima ophode kao prema kraljicama.
Ako bude premalo hrane,
mravi će hraniti gusjenice umjesto svojih mladih.
Daju im mnogo hrane, pa gusjenice narastu vrlo velike.
Gusjenice tako ispod zemlje jedu i rastu gotovo dvije godine.
Sve dok jednoga dana mravi više nemaju što hraniti.
Gusjenice su se zakukuljile.
Ali nekoliko tjedana poslije
iz njih izlazi leptir močvarni plavac.
Počinju napuštati mravinjak
koji im je bio dom zadnja 23 mjeseca.
Mladi izlaze iz gnijezda
i penju se uz vlat trave.
Šire krila dok se pripremaju za let i pronalazak partnera.
Ovaj složen život leptirima štedi trud,
ali vrlo je riskantan.
Ako se išta dogodi mravima ili plućnom srčaniku,
močvarni će plavac izumrijeti.
U Europi su preostali samo mali dijelovi ovih drevnih travnjaka.
Ali dalje na istoku
nekoć su se prostirali travnjaci dugi kao petina opsega Zemlje,
od Rumunjske do Kine.
Ovdje postoje područja na kojima kilometrima
nema puteva ni ograda.
Ovdje gdje nema stabala orlovi se gnijezde na tlu.
Nekoć su ovi orlovi lovili antilope kojih je bilo na milijune.
A neke su još ovdje.
Ovo su sajge, antilope koje ne žive nigdje drugdje na svijetu.
Imaju neobičan nos posebno prilagođen filtriranju prašine
koju su podizala ogromna krda koja su nekoć ovdje živjela.
No one su sad kritično ugrožene.
Krivolov i gubitak staništa na njih su imali razoran učinak.
Ali napori u očuvanju počinju donositi neke promjene.
Još postoji nada za ove neobične stanovnike ravnica.
A dokaz možemo pronaći dalje na istoku, u Mongoliji,
gdje su travnjaci još većinom netaknuti.
Ovo su divlji konji Przewalski.
Prije 50 godina bili su istrijebljeni u divljini.
Ali u zatočeništvu je bila nekolicina odraslih jedinki.
Pažljivim razmnožavanjem 12 jedinki broj se povećavao,
sve dok ih nije bilo dovoljno da ih puste na ravnice.
Ovo su njihovi potomci.
Pastuh štiti svoj harem.
Mora biti na oprezu i brani svoje krdo.
Ili tjera neženje koji pokušavaju zavesti njegovu kobilu.
Danas ih ima više od 300.
I budućnost ovih divljih konja djeluje mnogo sigurnije.
Njihov je oporavak bio moguć
samo zato što je mongolska stepa i danas većinom netaknuta.
Ova je trava među najvišom na našem planetu.
Toliko je visoka da može skriti slonove.
Divovi koji ovdje žive prema njoj djeluju maleno.
To je posljednje skrovište ugroženog velikog indijskog nosoroga.
Ovo je Indija.
Jedna od najgušće naseljenih država na Zemlji.
No ovdje postoji velika odlučnost da se zaštite ovi presudni travnjaci.
Kako je živjeti u ovom gustom, klaustrofobičnom svijetu?
I sâmo kretanje može vas dovesti u opasnost.
U travi se kriju tigrovi.
Pruge i sjene stapaju se u jedno.
Visoka trava krije tigricu od njezina plijena.
Ali istodobno krije plijen od nje.
Mora mu se približiti na 20 metara.
I mora uvijek znati gdje se plijen skriva.
Možda ga je izgubila.
Riskira kako bi provjerila.
Sad svi jeleni znaju gdje je tigar.
Drugi su čuli signal koji je označio njezin neuspjeh.
Njezini mladunci.
Ostavila ih je skrivene u travi.
U zadnjih stotinu godina
broj divljih tigrova smanjio se za više od 95 posto.
Ali ovdje u Indiji,
unatoč ogromnom pritisku zbog krivolova
i sve većem broju ljudi,
broj tigrova neprestano se povećava.
Ako zaštitimo dragocjen prostor travnjaka i pustinja,
životinje će se oporaviti.
Posjetite ourplanet.com
i doznajte što trebamo učiniti kako bismo zaštitili divlje travnjake.