ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Prije samo 50 godina
napokon smo otputovali na Mjesec.
Prvi smo put pogledali svoj planet.
Otad se broj stanovnika na Zemlji i više nego udvostručio.
U ovoj ćemo seriji slaviti preostala prirodna čuda
i doznati što moramo sačuvati
kako bi ljudi i priroda napredovali.
Dupini.
U panici.
Love ih crni dupini.
Dupini su brži na kraće staze.
Ali njihovi su lovci izdržljivi.
Kad su im se crni dupini približili,
dupini su iznenada skrenuli da izbjegnu grabežljivce.
Ovi izvanredni događaji odvijaju se daleko od kopna,
gdje su bili samo rijetki među nama.
Ovo je oceansko područje izvan granica svih država.
Većinom ni pod čijom upravom, divlje i bez zakona.
OTVORENO MORE
Ništa ne simbolizira naš odnos s otvorenim morem
bolje od plavetnoga kita.
Teški 200 tona i dugi 30 metara,
oni su najveće životinje koje su ikad postojale.
No velik dio njihova života još nam je nepoznat.
Plavetni kitovi žive daleko na pučini.
Krstare svim oceanima, od tropskih područja do polova.
Tek smo nedavno otkrili
nekoliko posebnih mjesta na kojima se približavaju obali.
Kalifornijski zaljev.
Na pacifičkoj obali Meksika.
Ovo je utočište za plavetne kitove.
Ovo je najveće novorođenče na svijetu.
Beba plavetnog kita.
Mladunac je star samo jedan mjesec,
a već je dug osam metara i težak šest tona.
Majka ga štiti perajom.
Miluju se i njeguju blizak odnos.
Ovo su najprisniji prizori majke plavetnog kita i njezinog mladunca ikad snimljeni.
Ženke imaju mlado svake dvije ili tri godine,
pa je svaki mladunac iznimno dragocjen.
Ovaj će mladunac dobivati tri tone na mjesec.
Nekoć je bilo više od 300 000 plavetnih kitova.
Ali tijekom zadnjeg stoljeća ljudi su ih nemilosrdno lovili,
pa je preživjelo samo nekoliko tisuća.
Plavetni kitovi sad su zaštićeni,
i njihov se broj polako povećava.
Ovaj će mladunac uskoro napustiti ove sigurne vode
kako bi krstario otvorenim morima.
Nekoć smo mislili kako su otvorena mora prevelika da bismo ih mogli uništiti.
No sad znamo da je njegov oceanski dom u najvećoj opasnosti.
Ovdje u velikom plavetnilu postoji nekoliko netaknutih mjesta
koja nas podsjećaju na to koliko oceani mogu biti bogati.
Dugokljuni tropski dupini.
U Tihom oceanu pokraj obale Kostarike u Srednjoj Americi
počinju se okupljati u velikom broju.
Ovi dupini žive u jatima,
skupinama jedinki koje su povezane složenim društvenim odnosima.
Dupini se neprestano dodiruju i razgovaraju,
uz pomoć kliktaja i zvižduka.
Slijede ih žutoperajne tune.
Tune se za pronalazak hrane oslanjaju na dupine.
Svi traže isti plijen.
Žaboglavke.
Najbrojnije ribe na planetu.
Nisu duže od ljudskog prsta,
a većinu vremena provode skrivajući se u dubinama.
Unatoč golemom broju, ljudi ih ne love.
One su među rijetkim ribama kojih još ima u izobilju.
Dok se približavaju plijenu, jato dupina postaje sve veće.
U jatu može biti i 10 000 jedinki.
Na svakog dupina na površini, 20 ih pliva ispod.
Uz pomoć eholokacije, vrste sonara,
dupini otkrivaju žaboglavke u dubini
i tjeraju ih prema površini.
Plivaju ispod plove
kako bi spriječili plijen da pobjegne u dubinu.
Kad su se dupini najeli,
ostalo je još mnogo za ostale grabežljivce.
Stižu raže.
Kako bi što više ulovile, raže napadaju u formaciji.
Gomila usta grabi plijen.
Budući da ih mi ne lovimo, žaboglavke i njihovi grabežljivci nisu ugroženi.
Svi ti lovci gotovo nisu ni okrhnuli ogromnu plovu.
Većina života u otvorenim oceanima koncentrirana je u površinskom sloju,
gdje snaga Sunca ima najveći učinak.
Ovo osunčano područje dohranjuje se na iznenađujući način.
Dupini svojim izmetom igraju ključnu ulogu
u recikliranju hranjivih tvari iz dubina na površinu.
Ovo morsko gnojivo
pomaže u održavanju temelja sveg života u otvorenom oceanu.
Fitoplanktoni.
Mikroskopski plutajući biljni organizmi.
Spajaju hranjive tvari iz morske vode s energijom iz Sunca
kako bi stvorili sâme temelje svih hranidbenih lanaca.
Prehrana svih životinja, od najmanjih riba do najvećih kitova,
ovisi o ovim sitnim biljnim organizmima.
Zauzvrat, fitoplanktoni imaju koristi od hranjivih tvari
koje proizvode te životinje.
Iznimno je važno i što fitoplanktoni proizvode polovicu kisika koji udišemo.
Bez obzira na to gdje živite,
zahvalite ovim posebnim malim biljkama
za svaki drugi udah.
U idealnim uvjetima, oni mogu toliko obilno cvjetati
da ogromna područja oceana posve pozelene.
Iznenađujuće je što fitoplanktoni imaju ključnu ulogu i u nastanku oblaka.
Vlaga koja isparava iz oceana
kondenzira se oko sitnih čestica koje stvaraju planktoni.
Te se kapi spajaju i tvore ogromne oblake.
Mogu se uzdići 20 kilometara u atmosferu.
Ti oceanski oblaci odbijaju Sunčevu energiju natrag u svemir
i tako pomažu u zaštiti Zemlje od rasta temperature.
Oceani proizvode polovicu kisika koji udišemo,
ali i utječu na vrijeme i klimu,
prenoseći vitalnu slatku vodu oko svijeta.
Otvorena mora osiguravaju život na našem planetu.
Imaju toliku moć samo zato što su ogromna.
Oceani prekrivaju dvije trećine Zemlje, računajući samo njihovu površinu.
Oni su i neizmjerno duboki.
Na ta neistražena područja možemo otputovati
samo u posebnim podmornicama koje mogu podnijeti nemilosrdan tlak.
Prosječna dubina oceana iznosi gotovo četiri kilometra.
A najdublja se točka nalazi na dubini većoj od 10 km.
Dubine čine 95 posto cjelokupnog prostora dostupnog za život.
Ovaj strani svijet dom je neobičnim i tajanstvenim stvorenjima.
Rijetka su čudnija od ovoga.
Godinama smo znali da postoji samo zbog onih koji su povremeno izbačeni na obalu.
Gotovo nikad nije bila viđena živa.
Riba pojas.
Duga je deset metara.
Pluta okomito i kreće se ritmičkim valovima uz leđnu peraju.
Pojas na taj način lako putuje između površine i dubine.
Na dubini većoj od 200 metara nema dovoljno svjetlosti za rast biljaka,
pa dubokomorske životinje ovise o hrani koja potone s površine.
Tzv. morskom snijegu.
Meduza plovi s ispruženim lovkama
kako bi uhvatila plijen.
Žive u svim oceanima, do dubine od sedam kilometara.
Dubine su toliko nepregledne da bi ovo mogle biti najmnogobrojnije meduze.
Mislili smo da u dubini nema mnogo života.
Znanstvenici sad vjeruju
da ovdje živi deset puta više životinja nego što se prije smatralo.
Sigurno postoje mnoge koje tek treba otkriti.
Ovaj dubokomorski rak, Cystisoma, proziran je poput stakla.
Krije se svima pred nosom.
U ovoj zoni sumraka
nevidljivost utječe na to hoćete li pronaći obrok ili postati hrana.
Njegove se velike oči naprežu da vide u tami.
Na dubinu veću od tisuću metara ne dopire nimalo svjetlosti.
U ovoj tami životinje stvaraju vlastitu svjetlost.
Bioluminescenciju.
Svijetleći mamac privlači žrtve u zastrašujuće zube ove zmijozupke.
Tijekom većine ekspedicija u ove dubine iznenadi nas nešto novo.
Dubokomorska grdobina.
Zapanjujućom zbirkom senzora
zapazit će i najmanji pokret plijena koji privlači njezin mamac.
Ovdje, u dubokim srednjim vodama, grabežljivci igraju na strpljenje.
Na koncu dolazimo do dna.
Na dubinu od gotovo tisuću metara.
Ravnice dubokoga mora pokrivaju više od polovice Zemljine površine.
No više znamo o površini Mjeseca.
Himera, drevna rođakinja morskog psa, duga do dva metra.
Rijetke ovolike vrste mogu živjeti na pustom morskom dnu.
Kreće se polako da sačuva energiju
i rabi posebne električne senzore oko usta
za traženje rijetkog plijena zakopanog u talogu.
Kamenita područja koja se uzdižu s morskog dna mogu biti oaze u ovim pustinjama.
Ova psina zmijozuba došla je ovamo s dobrim razlogom.
Na dubini od 500 metara pokraj obale Floride
nalazi se rijetko obilje života.
Lophelia. Dubokomorski koraljni grebeni.
Smatrali smo da koralje možemo naći samo u toplim, osunčanim plićacima.
Ali dubokomorski grebeni pokrivaju veća područja morskoga dna
nego njihovi rođaci iz plićaka.
Ove podvodne šume
osiguravaju sklonište i hranu bogatoj morskoj zajednici.
One su i vitalna rasadišta za mnoga dubokomorska stvorenja.
Koralje čine mnoge jedinke nalik anemonama,
polipima koji žive u kolonijama, povezani tvrdim kosturom.
Polipi u lovkama imaju žarne stanice,
kojima love plijen u prolazu, jedini izvor hrane.
Ali ne uspijevaju uvijek zadržati ulov.
Mnogočetinaš se naselio unutar koralja.
Pregledava polipe u potrazi za svježim zalogajem.
I krade ih od koralja.
Ali ova je krađa zapravo naknada za zaštitu.
Ježinci napadaju i jedu koralje.
Vrijeme je za osvetu.
Ježinac ima zaštitne bodlje, ali crv ima šokantno oružje.
I kreće u napad.
Ježinac je otjeran.
I crv je spasio svoj dom.
Poput većine dubokomorskih životinja,
i ovi koralji rastu iznimno sporo.
Neki su grebeni stari 40 000 godina.
Iako se nalaze na velikim dubinama, koralji su nam ipak u dohvatu.
Dubokomorske ribolovne mreže koje se vuku po morskom dnu
krhke grebene pretvaraju u mrvice.
Već je uništena polovica svih dubokomorskih koralja.
Bit će potrebna stoljeća da se te zajednice oporave.
Izvan granica država,
otvorena su mora divlja i slabo zaštićena.
Najdivljiji je među njima Južni ocean.
On je dom albatrosa.
Albatrosi žive sami daleko na pučini.
Mogu prijeći stotine kilometara na dan
i često tjednima bez prestanka traže hranu.
Mrtav morski lav rijetka je prigoda.
Prvi su stigli veliki burnjaci.
Uz pomoć snažnih kljunova rastvaraju lešinu.
Poznati kao morski strvinari, glavni su lešinari antarktičkih voda.
Žutokljuni albatrosi imaju izvanredan njuh
i mogu slijediti miris s udaljenosti od 20 kilometara.
Žutokljuni albatrosi moraju se najesti kad im se pruži prilika.
Gnjave ih agresivniji veliki burnjaci.
Šarenonoge burnice premalene su da se natječu,
pa skupljaju otpatke na rubu sveopće ludnice.
Ove osjetljive, male burnice najbrojnije su među svim morskim pticama
jer žive u svim oceanima.
Tek kad se ove ptice koje inače žive same ovako okupe,
možemo uistinu shvatiti bogatstvo života koje pružaju otvorena mora.
Posljednji stiže albatros lutalica.
Veći je od ostalih ptica, pa uz pomoć svoje veličine
i raspona krila od tri metra ovdje preuzima dominaciju.
Odmiču se čak i veliki burnjaci.
Albatros napokon dobiva svoj dio.
Zadnjih je godina broj albatrosa i ostalih morskih ptica u opadanju.
Zbog prelaska velikih udaljenosti
izloženi su opasnostima loše reguliranog i pretjeranog iskorištavanja oceana.
To je problem za sve lovce otvorenih mora.
Ovi divovi u potrazi za hranom prelaze cijele oceane.
Mogu narasti više od tri metra i težiti pola tone.
Tune.
Savršeno su aerodinamične i stvorene za brzinu.
Love u velikim plovama od stotinu jedinki.
Meta im je plova inćuna.
Polako okupljaju inćune u uski krug na površini.
Paze da ne izazovu paniku.
A onda napadaju.
Ovo je vrhunski koordiniran lov.
Tune se izmjenjuju u napadu iz istog smjera kako bi tjerale inćune.
Nakon što napuni usta, tuna se pomiče i zauzima mjesto straga.
Napad se nastavlja val za valom.
Zbog snage i razorne brzine
tune su među najdojmljivijim oceanskim lovcima.
Također su i najcjenjenija morska riba.
Toliko su na cijeni da se tuna u Japanu
može prodati za više od milijun dolara.
Zato je možda bilo neizbježno da budu izlovljene gotovo do istrebljenja.
Nisu samo tune u opasnosti.
Zbog desetljeća neodrživog ribolova mnoge su zalihe riba u velikom opadanju.
Trećina je posve nestala.
Zagađenje plastikom ozbiljan je problem za naše oceane.
Ali pretjerani industrijski izlov mnogo je opasniji.
Nastavimo li ovako eksploatirati mora,
neće propasti samo ribarstvo.
Mogao bi propasti cijeli oceanski sustav.
Svake se godine ubije sto milijuna morskih pasa.
Samo radi juhe od njihovih peraja.
Nestalo je 90 posto svih velikih oceanskih lovaca.
Bez njih na vrhu hranidbenog lanca, cijela zajednica morskog svijeta
smanjuje se i mijenja do neprepoznatljivosti.
Lignje sve više zamjenjuju ribe.
Uvelike smo smanjili broj njihovih grabežljivaca i suparnika.
Zato lignje preuzimaju mora.
A to je pokazatelj ozbiljne neravnoteže u oceanima.
Lignje se brzo razmnožavaju i imaju mnogo mladunaca koji brzo rastu.
Zato mogu brzo iskoristiti prostor koji su ostavile ribe koje smo izlovili.
Jaja polažu na morsko dno.
Mladunci se razvijaju još brže u ovim toplim, plitkim vodama.
Uz tako drastične promjene morskog jelovnika,
grabežljivci se moraju prilagoditi.
Morski lavovi vole jesti visokoenergetski plijen,
poput inćuna i sardina.
No budući da njih nema dovoljno,
prisiljeni su se hraniti lignjama.
I mi ćemo morati promijeniti morsku hranu koju jedemo
ako nastavimo s ovakvim ribolovom.
No ako se okrenemo održivom ribolovu u oceanima,
oni mogu biti veličanstveno produktivni
i osigurat će nam obilje hrane.
Već postoje znaci da se ocean može zapanjujuće brzo oporaviti.
Grbavi kitovi.
Žive u svim oceanima,
putuju otvorenim morima od hranilišta na polovima
do tropa gdje se razmnožavaju.
No kitovi nisu uvijek uživali u ovakvoj slobodi.
Nekoć je u oceanima bilo više od 100 000 grbavih kitova.
Ali u zadnjih stotinu godina izlovljeni su gotovo do istrebljenja.
Snažne napade preživjelo je samo nekoliko tisuća.
Snažna pobuna javnosti
naposljetku je 1986. godine dovela do zabrane komercijalnog kitolova.
Otad broj grbavih kitova postojano raste.
Vraćaju se na drevna hranilišta,
poput ovih pokraj obale Južnoafričke Republike.
Okupljaju se kako bi iskoristili sezonsko obilje krila,
račića nalik škampima.
Kitovi pune usta morem.
Zarobljavaju kril u usima koja im obrubljuju vilicu.
Kit može pojesti više od tone na dan.
Hrane je mnogo, pa po svoj dio dolaze i tuljani.
Ovakvi izvanredni prizori prije nekoliko godina bili su nezamislivi.
Formiraju velike skupine od više stotina jedinki.
Ovo je najveće okupljanje kitova viđeno u sto godina.
Kitovi recikliraju hranjive tvari koje obogaćuju površinske vode,
a one potom potiču razvoj fitoplanktona.
Njima se hrani kril u savršeno održivom lancu.
Danas znamo da je zdrava zajednica velikih lovaca,
kitova, dupina, tuna i morskih pasa,
ključna za funkcioniranje oceana.
A funkcioniranje oceana presudno je za zdravlje našeg planeta
i cijelog ljudskog roda.
U zapanjujućem oporavku
broj grbavih kitova vratio se gotovo u prvobitno stanje.
Ali tijekom tog razdoblja
oceanima smo nanijeli više štete nego ikad u ljudskoj povijesti.
Samo globalnom suradnjom
naši će se oceani oporaviti i ponovno napredovati.
Kitove smo spasili međunarodnim dogovorom.
Sad je vrijeme da spasimo naše oceane.
Posjetite ourplanet.com
i doznajte što trebamo učiniti kako bismo zaštitili otvorena mora.
Prijevod titlova: Daria Šantel