A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Mindössze 50 évvel ezelőtt
a Holdra merészkedtünk.
Először tekintettünk vissza
a saját bolygónkra.
Azóta az emberi népesség több mint duplájára nőtt.
Ez a sorozat a természet fennmaradó csodáit ünnepli
és megmutatja, mit kell megőriznünk
hogy biztosítsuk az emberiség és a természet virágzását.
Édesvíz.
A szárazföldön minden élőlény - állat vagy növény -
ettől függ.
Mégis alig egy százaléka elérhető.
ÉDESVÍZ
Közép-Ausztrália sivatagja.
A Föld egyik legmelegebb, legszárazabb helye.
Gyakorlatilag semmi sem képes hosszabb ideig itt élni.
Tíz évente egyszer azonban, ez a hatalmas, üres sivatag átalakul.
Ahhoz, hogy ez megtörténjen, 2000 kilométerre északra
el kell indulnia egy eseménysorozatnak.
Ott, a monszun nedvességgel teli felhői minden évben
felgyülemlenek.
Végül kifakadnak, és megindul a folyamat.
Az évek óta száraz folyómedrek most megtöltődnek
az áradatok összegyűlnek, és a kontinens belső
legmélyebben fekvő részei felé folynak.
Itt elárasztják a sivatagot, és Ausztrália legnagyobb tavát hozzák létre
Az Eyre-tavat.
Halak óriási számban úsznak le a széles vízi útvonalakon
a növekvő tóba.
Pelikánok érkeznek Ausztrália partjairól, több száz kilométeres út után.
Sokan egész életükben csak egyszer látják megtelni a tavat.
Hogy honnan tudják, hogy létrejött a tó, és hogyan juthatnak el ide
még mindig egy rejtély.
Az új vizekben most annyi élelem van, hogy a madarak szaporodni kezdenek.
De ketyeg az óra.
A pelikánok esznek...
és esznek...
és esznek.
A fiókáknak gyorsan kell nőniük
hiszen heteken belül erősnek kell lenniük az induláshoz.
Kevés az idő
mert a szülők csak addig tudnak ételt találni
amíg megmarad a víz.
Az ifjú pelikánok elindulnak az első hosszú útjukra.
Megerőltető lesz eljutni a partig
a legközelebbi is 500 kilométerre van.
A tó hamarosan kiszárad
és a víz talán nem tér vissza még tíz évig.
Ez a hirtelen változás kivételes esemény.
De az édesvíz elérhetősége mindenhol
egyre bizonytalanabb és kiszámíthatatlanabb.
A bolygó édesvizének nagy része azonban el van zárva.
Csaknem kétharmada van megfagyva a sarkvidékeken.
Ez a jég több kilométer vastag
és már évmilliók óta itt lehet.
Minden nyáron megolvad egy része
és utat váj a gleccserek szívébe.
Ezek a hatalmas barlangok gyönyörűek és drámaiak
de egyben veszélyesek is, mivel a gleccserek folyton mozgásban vannak.
Még a sarkoktól távol is
megfagy telente a szárazföld édesvizének nagy része.
Amikor megérkezik a tavasz, a nagy havas víztároló megolvad
és egy nagy utazás veszi kezdetét.
A hegy meredek lejtőin lezúdulva
a jéghideg víz eletet adó hozzávalót gyűjt össze.
Oxigént.
Itt, a dél-amerikai Andok folyóiban
nagy nyereség vár azokra
akik meg tudnak birkózni az erős áramlatokkal.
A zuhatagi récék képesek erre.
A hideg felső folyású vizek gazdagok oxigénben
de kevés tápanyagot tartalmaznak.
A zuhatagi récék összegyűjtik a felszín alatti
csekély élelmet.
Az álkérészek és kérészek lárváinak kopoltyúi vannak
amelyekkel ki tudják vonni az oxigént a vízből.
Lapos testük ellenáll az áramlat állandó húzásának.
Púposszúnyog lárvák.
A récék kedvenc zsákmányainak egyike.
Az erre kifejlesztett szájszerveik kiszűrik az apró étel részecskéket
ahogy azok elsuhannak.
A hátsó részükön lévő kampókkal kapaszkodnak a kövekhez
de az áramlat néha túl erős.
Van azonban egy különleges biztonsági fonaluk, amin vissza tudják húzni magukat.
Minden évben érkeznek látogatók a nyüzsgő, oxigénben gazdag vizekbe.
Lazacok.
Életük nagy részét a Csendes-óceánban töltötték.
Teljesen kifejlődve visszatérnek azokba az észak-amerikai folyókba
ahol most lerakják ikráikat.
A lazacok rendkívüli képessége, hogy fel tudnak ugrálni a vízeséseken.
De még ők sem tudnak segítség nélkül átjutni az általunk épített gátakon.
Napjainkban a Csendes-óceáni lazacok száma egy százaléka az egykori populációnak.
És ez sok más állatnak is problémákat okoz.
Az alaszkai barna medvék a vízeséseknél várnak rájuk.
A lazacok nélkül
a medvék nem tudják összegyűjteni a zsírtartalékot
amire szükségük van a hosszú téli álom túléléséhez.
Ádáz versengés folyik a legjobb halászterületekért.
A kemény kövek fölött folyó víz kevés tápanyagot vesz fel
ezért kevés növény terem meg benne.
Itt, Dél-Amerikában azonban
a Macarenia növény mégis burjánzik.
Minden évben van néhány hónap
amikor elég alacsony a vízszint, hogy a napfény elérje a medret
A Macarenia virágba borul.
Ez a Kristály-folyó, Kolumbia szivárvány színű folyója.
Néha azonban a víz eltűnik a föld alatt
a napfénytől távol
ahol egy növény sem élhet meg.
A bolygó édesvizének 30 százaléka fekszik a föld felszíne alatt
vagy porózus kövek
vagy pedig földalatti tavak és folyók formájában.
Az eső által enyhén savassá vált víz
lassan feloldja a mészkövet, és ezzel hatalmas barlangokat hoz létre.
Ehhez hasonló folyosók és csarnokok labirintusa fekszik Florida állam alatt.
Többnyire terméketlenek.
De ahol a víz a felszínre jön, tele vannak élettel.
Hemzsegnek a halak.
Valamint a halevők is.
Vidrák.
Az államban mindenütt felszínre bugyog az édesvíz
a Föld legsűrűbb forrásaiból.
Folyókat és tavakat táplálnak, ahol mindenféle élet virágzik
Florida különlegességeinek egyikét is beleértve.
Lamantinok.
Sokuk a tengerben tölti a nyarat
de amikor közeleg a tél, felúsznak a folyókon
amik viszonylag melegek.
Itt a burjánzó édesvízi növényeket legelik.
De az emberek most annyi vizet vesznek el ezekből a forrásokból
és annyira beszennyezték a többit
hogy a lamantinok elveszítik téli otthonaikat.
A folyók, mivel aránylag sekélyek, hamar melegszenek
ezért tavasszal, Európa szerte
hirtelen fellendülést hoz az emelkedő hőmérséklet.
A magyarországi Tisza folyóból kikelnek a tiszavirágként is ismert kérészek.
Három évig éltek a víz alatt lárvaként.
Most csupán három óra alatt
több millió kifejlett rovar táncol együtt, és párzik, mielőtt meghalnak.
Ez a rendkívüli látvány egykor gyakori volt Kelet-Európában
de már olyan sok folyó partjai vannak szabályozva
és annyira szennyezettek
hogy a kérészek nagy része eltűnt.
Ám ha a folyók tiszták, a vadvilág gyorsan visszatér.
A jégmadár, a legfényesebb búvármadár.
A halászsas, a legügyesebb markoló lábú madár.
Az Iguazú-vízesés Brazília és Argentína határán.
Ez a bolygó legnagyobb vízesése.
Több ezer tonnányi édesvíz zúdul le rajta másodpercenként.
Az Iguazú vizének nagy része az amazóniai esőerdőből érkezik
ezer kilométer messziről.
Ott páraként emelkedett fel a dzsungel lombkoronájáról.
Egyetlen fa ezer litert is ki tud termelni egy nap alatt.
Ahogy a pára az égbe emelkedik, felhőkké tömörül.
Minden nap 20 milliárd tonnányi víz hagyja el az erdőt
több mint amennyi víz lefolyik az Amazonason.
Ha az esőerdő kipusztul
ez az életet adó körforgás is megszakad.
Ahogy a felhők átutaznak a kontinensen, a vizet kibocsátva
megöntözik a termőföldeket és az erdőket.
Brazília síkságain pedig
létrehozzák a Föld legnagyobb trópusi mocsarát
a Pantanalt.
Az évszak változások azonban minden évben csökkentik a folyó áramlását
A Pantanal pedig csupán néhány folyóra zsugorodik.
Ez nagyon kedvező a csúcsragadozónak.
A Jaguár.
Ért az úszáshoz is, de a vízben
nem tudja végrehajtani a gyilkos vetődést, ami annyira ijesztő vadásszá teszi.
Most, a száraz évszakban
némiképp zsúfoltak a partok.
De a Jaguár a folyó szélén szúrta ki áldozatát.
Vízidisznó.
Közel kell jutnia, hogy sikerrel járjon.
Két vízidisznó áll elővigyázatlanul a sekély vízben.
Meglátták egymást.
Melyikük fut hamarabb?
Lentebb a folyó mentén, a sűrű növényzet jobb fedezéket biztosít
de itt meglehetősen magas a part.
A vízidisznóknak éles a hallásuk.
Egyetlen hangos lépés...
és elszáll az esélye.
Egy újabb bukás.
Talán itt az ideje más prédával próbálkozni.
Velük kockázatos lenne megbirkózni
de a jaguár nagyon éhes.
Ha el akar kapni egy kajmánt
rá kell harapnia a nyakára, hogy az ne tudjon visszavágni.
Közvetlenül a zsákmány fölött kell elhelyezkednie.
Ez veszélyes.
A kajmán forog, hogy megpróbálja vízbe fojtani a jaguárt.
A ragadozó és a préda látszólag egyenlőek.
A jaguár nem engedi el.
Húsz perccel később, és közel a végkimerüléshez, a jaguár nyer.
Néha a folyók útját tavak szakítják meg.
Együtt 40-szer több vizet tartalmaznak, mint a világ összes folyója együtt véve.
Az afrikai Tanganyika-tó
a Föld elérhető édesvizének csaknem ötödét tárolja.
Ám a hatalmas méretéhez képest csekély élővilágnak ad otthont.
Majdnem másfél kilométer mély
de az alján alig mozog a víz, és nincs oxigén.
Csak a felszínhez közel, 150 méteres mélységben
tartalmaz a víz elegendő oxigént az élethez.
Itt azonban élőlények sokasága található.
Kétszázötven fajta bölcsőszájúhal-féle fejlődött ki itt
sokan közülük sehol máshol.
A nyüzsgő vizekben erős a versengés.
Egy hím callipterus bölcsőszájú kagylókat gyűjt.
Minél több kagylója van egy hímnek, annál több nőstényt vonz magához.
Ez a példány nagyon jól boldogul.
A szomszédjának meglehetősen kisebb kupaca van.
De a szomszéd egy tolvaj.
Amint hátat fordít
A tolvaj besurran
És ellop egy kagylót.
A nagyobb kupac keményen dolgozó tulajdonosa úgy tűnik nem veszi észre.
Ezért a tolvaj újra elköveti a bűncselekményt...
és újra.
Egészen addig, amíg az övé nem lesz a legnagyobb rakás.
A kagylók nem csak díszként szolgálnak.
A nőstények bölcsőként fogják használni őket.
Egy meg is érkezik.
Apró, csupán egy tizede a hím méretének.
Olyan kicsi, hogy be tud csúszni a kagylóba.
Itt lerakja az ikráit, a hím pedig gyorsan megtermékenyíti őket.
Ezután a nőstény bent marad, és védelmezi őket akár két hétig is, amíg kikelnek.
A császár
a Tanganyika legnagyobb bölcsőszájú hala.
Ennek az egy méteres nősténynek nyílt területen kell nevelnie kicsinyeit.
Az őrzésük mindkét szülőnek teljes munkaidős állás.
Az itt élő összes hal jövője bizonytalan.
A bolygó hőmérsékletének emelkedésével a Tanganyika-tó is melegszik.
A vizek már nem vegyülnek olyan jól, mint korábban
ezért a felső, oxigéndús réteg csökken.
A Délkelet-ázsiai Mekong.
Négyezer kilométer hosszú, a legszélesebb vízesésekkel.
Napjainkban több, mint 60 millió embernek biztosít megélhetést.
A monszun olyan kolosszális áradásokat hoz létre
hogy maguk a vízesések majdnem eltűnnek.
A víz tele van üledékkel
amit a Mekong a Tibeti-fennsíktól megtett hosszú útján gyűjtött.
A víz hatalmas szárazföldi területeket borított, még az áradás előtt is.
Ezek a csupasz gyökerek tanúskodnak
a várható óriási vízszint emelkedésről.
Amikor megérkezik a fő ár
a fák elmerülnek egészen a lombjukig.
Néhány hónap erejéig az árvíz létrehozza a bolygó legnagyobb keltetőjét
az édesvízi halak számára.
Az egyik fajnak különösen ötletes megoldása van
a sekély, oxigénszegény vízben töltött élet problémáira.
A sziámi harcoshal.
A hím a felszínről levegőt kortyolva lélegzik
a párzási időszakban pedig ezt arra használja
hogy tutajt építsen a buborékokból.
Nap nap után dolgozik.
Egy közelben várakozó nőstény felúszik, hogy ellenőrizze a tutajt.
Egymás köré fonódnak gyengéd ölelés formájában.
Az egyesülés arra készteti, hogy kiengedje az ikráit.
Ahogy lefelé süllyednek, a hím megtermékenyíti őket.
Együtt óvatosan összegyűjtik őket
aztán egyenként a buborék fészekbe fújják őket.
Az oxigén ritka az ilyen állóvizekben
de az ikráknak jut elég a buborékokból
hogy fejlődhessenek.
Az ár tetőpontja még várat magára.
Végül annyi víz ömlik le a Mekongon
hogy a Szap-tó ötször akkorára nő, mint amekkora a száraz évszakban volt.
Halak óriási tömegei úsznak ezekre az új élelem lelőhelyekre.
Az emberek évezredek óta kihasználják ez az időszakos eseményt.
Hálókat állítanak fel a folyó egyik felén
a másik felét szabadon hagyva
hogy a többi hal tovább úszhasson és szaporodhasson.
A Mekong látja el a legnagyobb szárazföldi haltenyészetet.
a világon elfogott édesvízi halak ötöde
ebből a folyórendszerből érkezik.
De a Mekong jövője
ahogy a világ körül oly sok más folyóé
egyre inkább veszélybe kerül.
Megváltoztattuk a bolygó leghosszabb
folyóinak több, mint két harmadát.
Többek között a rajtuk épített gátakkal.
Ezért most a világon rengeteg folyó nem folyik tovább.
Itt, Kelet-Afrikában, a tanzániai Ruahában
ezek az elefántok vizet keresnek.
Naponta 200 litert kell meginniuk, de itt egyáltalán nincs víz.
De az elefántok tudják, hogy a majomkenyérfa kérgében sok a nedvesség.
Vészhelyzetben ezt eszik, óriási mennyiségben.
Az oroszlánoknak is kell víz.
Kapóra jön nekik, hogy a prédáik is a víznél gyűlnek össze.
A ragadozók, és a prédák is a folyókhoz indulnak.
Harminc évvel ezelőttig
Afrika ezen részén soha sem száradtak ki a folyók.
Napjainkban a mezőgazdaság nagy mennyiségű vizet vesz el
a száraz évszakban pedig a folyók apró, elkülönülő tavakká zsugorodnak.
A vízilovak a folyóvízre támaszkodnak, hogy lehűtsék magukat nap közben
de most be kell érniük a sárral.
Ahogy a vízszintek tovább csökkennek, a vízilovak összezsúfolódnak.
Elszabadulnak az indulatok.
A sártócsák minden nap tovább zsugorodnak, a vízilovak helyzete pedig romlik.
Bivalyok, sürgősen vizet keresnek.
Az oroszlánok már a víznél vannak.
A bivalyokat azonban hajtja az iszonyú szomjúság.
Minden nap inniuk kell.
Már minden ivás veszélyt jelent
de nincs választásuk.
Ahogy folytatódik a szárazság, a bivalyok elgyengülnek.
Az esélyek az oroszlánok javára változnak.
Az elefántok elérték a folyóikat.
A szárazság miatt semmi más nincs itt.
De az elefántok ott is tudnak vizet találni, ahol mások nem.
Az ormányukat használva lyukakat ásnak a folyómeder homokjába.
Rendkívüli szaglásuknak köszönhetően
megérzik a nyílt vizet kilométerekkel messzebbről
és megtalálják a felszínhez közeli
földalatti készleteket is.
Súlyos aszályban a kiásott kutak lehetnek a mentőköteleik.
A száraz évszak nehézségei mindig is az élet részei voltak
Kelet-Afrika pusztáin.
De ahogy melegszik a bolygó
és mi olyan sok vizet használunk saját céljainkra
az aszályok egyre gyakoribbak, és egyre súlyosabbak.
Az Észak-amerikai Nebraska Platte folyója.
Minden évben ide érkeznek a kanadai darvak, amint átutazzák Amerikát.
Ez az egyik utolsó nagy állati vándorlás.
Itt van az egyik megállóhelyük.
A folyó egykor minden irányban egy mérföldre elárasztotta a prérit.
Tökéletes hely volt ez, hogy táplálkozzanak, és pihenjenek.
Most, hogy gátat építettünk a folyón
és olyan sok vizét elhasználtuk
kevés hely maradt a darvaknak.
De a környezetvédők úgy tartják szinten a folyó folyását
hogy a darvak számára fontos homokzátonyok megmaradjanak.
Nem mi vagyunk az egyetlenek, akiknek vízre van szükségük
de mi tudjuk biztosítani, hogy folyjanak a világ édesvizei
és csak mi tudjuk eldönteni, hogy osztozzunk rajtuk.
Kérjük látogasson el az ourplanet.com-ra, és derítse ki, mit kell tennünk
hogy biztosítsuk az édesvíz folyását.
OURPLANET.COM TERMÉSZETVÉDELMI VILÁGALAP
A feliratot fordította: Bozó Ádám