ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Prije samo 50 godina
napokon smo otputovali na Mjesec.
Prvi smo put pogledali svoj planet.
Otad se broj stanovnika na Zemlji i više nego udvostručio.
U ovoj ćemo seriji slaviti preostala prirodna čuda
i doznati što moramo sačuvati
kako bi ljudi i priroda napredovali.
Šume.
Više od polovice stabala na svijetu, zimzelenih i listopadnih,
stoji u tim velikim skupinama.
Mnogi od nas šume smatraju tajanstvenim i mračnim područjima.
One su ključne za našu klimu i dom nebrojenih jedinstvenih vrsta.
U prošlosti smo ih uništavali bez oklijevanja.
No šume imaju zapanjujuću sposobnost oporavka.
ŠUME
Ovo je južni rub borealne šume.
Ta šuma dominira dalekim sjeverom.
Prostire se preko Rusije, tisućama kilometara na istok.
A sad, usred zime, većinom je tiha.
Čini se da u njoj nema nikakvih životinja.
Ali ona je dom životinje koja je toliko rijetka da je gotovo mitska.
Sibirski tigar.
Ima ih manje od 600.
Ovo su najintimniji prizori sibirskog tigra u divljini ikad snimljeni.
Mužjak sibirskog tigra patrolira područjem od gotovo 2000 četvornih kilometara.
A to mora činiti kako bi pronašao dovoljno plijena
da preživi tijekom duge zime.
Ovo je siromašno područje gdje je ikakva hrana vrlo rijetka.
Češer.
Sjemenke češera osiguravaju ključnu energiju tijekom zimskih mjeseci.
Divlje svinje ovise o tim sjemenkama.
Moraju ih brzo zgrabiti i otići.
Jer su one hrana tigrova.
Ova igra skrivača odigrava se na ogromnim šumskim područjima,
jer sve životinje traže životno važne borove.
Sibirski su tigrovi zbog krivolova na rubu istrebljenja.
Ali od 1980-ih njihov broj polagano raste.
Ovi rijetki prizori otkrivaju
da im budućnost još ovisi o velikim šumskim područjima na kojima mogu loviti.
Borealne šume prostiru se od Rusije na istoku,
preko Europe, do Sjeverne Amerike.
Sadrže 750 milijardi stabala.
I skladište više od 40 posto svjetskog ugljika.
Zbog toga su ključne u borbi protiv klimatskih promjena.
Tijekom zime dani su toliko kratki, a temperatura toliko niska
da ništa ne raste.
U šumi ovako daleko na sjeveru mogu živjeti rijetke životinje,
u usporedbi s kišnim šumama u tropima.
Mnoge ovise o dodacima koje pronalaze u rijekama.
U zapadnoj Aljaski u proljeće i sad u jesen
lososi koji su napustili ocean
plivaju uzvodno do drevnih mrijestilišta.
Njihovo putovanje od mora do šume
najveći je prijenos hranjivih tvari iz jednog staništa u drugo
na cijeloj zemaljskoj kugli.
Ribe su ključna sezonska hrana svih grabežljivaca iz ove šume.
Bjeloglavi štekavci žive ovdje cijelu godinu i gnijezde se blizu rijeke.
Mladi štekavci, još bez bijelih glava,
prvih godina hranu traže u šumi.
Ali, poput ove četverogodišnje ženke,
sad su dovoljno veliki da potraže svoje mjesto na rijeci.
Na početku može doći samo do otpadaka koje su ostavili ostali.
A ni to ne može uzeti bez borbe.
Morat će tražiti drugdje.
Borealna je šuma ogromna,
ali mrijestilišta lososa poznata su svim grabežljivcima.
Kad se rijeke počnu zaleđivati, natjecanje postaje još napetije.
Ova mlada ženka ima sreće, ali ostali to odmah primjećuju.
No ona ima jednu prednost.
Ženke su veće od mužjaka čak i kad su mlade.
A ovdje je veličina važna.
Dolaskom zime
i mladi i stari moraju se suočiti s ekstremnom hladnoćom.
Ako preživi, imat će svoje mjesto
u jednoj od najvećih i najsurovijih šuma na Zemlji.
Malo južnije nalazi se posljednja šuma golemog mamutovca.
Ne tako davno ova velika stabla rasla su duž cijelog pacifičkog sjeverozapada.
Sad ih je preostalo samo pet posto.
Ovdje su uvjeti manje surovi.
Vjetrovi donose topao, vlažan zrak s Tihog oceana,
pa stabla mogu rasti cijelu godinu.
Skriven u raslinju vlažnog šumskog tla
nalazi se gusto naseljen svijet.
Mužjak daždevnjaka Taricha granulosa.
Svakog proljeća neki tajanstveni nagon
tjera ga da se vrati u lokvu u kojoj se izlegao kao punoglavac.
Onamo mora stići vrlo brzo.
Jer postoje mnogi poput njega.
S posve istim zamislima.
Svi traže ženku.
Ali nije lako prijeći stotine metara starog šumskog raslinja.
Konkurencija je velika.
A ženka je nestrpljiva.
Kad se spoje, mužjak se drži
jer će njoj možda trebati nekoliko sati da izbaci sva jajašca.
Ostali mužjaci rado bi ga zamijenili kad bi mogli.
Konkurencija je toliko žestoka
da se ženke u središtu ovih rotirajućih loptica
katkad utope zbog nedostatka zraka.
Ali prvi se partner čvrsto drži.
Kroz nekoliko tjedana izleći će se punoglavci.
I ni trenutka prerano, jer će se šuma dramatično promijeniti.
Do kraja ljeta sunce je toliko snažno pržilo šumu
da je suha poput baruta.
Snažni vjetrovi šire požare.
A temperatura raste do 700 stupnjeva.
Čini se da je šuma potpuno uništena.
Vjetar prebire po ogoljenom šumskom tlu
i podiže oblake pepela.
Čini se da na tlu nema života.
Ali šuma nije mrtva.
Za samo nekoliko mjeseci
cvijeće i mladice stabala uzdići će se iz tla.
Mnogi ne bi ni proklijali da nije bilo vatrenog krštenja.
Svjetlost prodire kroz novonastale otvore
i osigurava energiju za proboj novog raslinja.
Stariji, čvršći mamutovci preživjeli su.
Zaštitila ih je debela kora otporna na vatru.
Ova prirodna otpornost ključna je za trajno zdravlje ovih šuma.
No većina se šuma ne može sama oporaviti.
Mnogima u oporavku pomažu životinje.
Stabla i stanovnici šume ovise jedni o drugima.
A ovisnost nigdje nije očiglednija
nego u indijskim Zapadnim Gatima.
U ovom globalno značajnom staništu
živi trećina svih životinjskih vrsta koje obitavaju u Indiji.
Lavorepi makakiji.
Hrane se voćem mnogih stabala.
Tako raznose sjemenje
koje neoštećeno izbacuju u svome izmetu.
Ali rijetki majmuni odlaze daleko.
Ako biljke žele raznijeti sjemenje na velike udaljenosti,
trebaju drukčiju vrstu prijevoza.
Krila.
Veliki kljunorošci imaju raspon krila od gotovo dva metra,
kojima mogu prelaziti velike udaljenosti u potrazi za hranom.
Kljunorošci se hrane voćem 40-ak različitih stabala
i prenose njihove neprobavljive sjemenke
preko cijelih Zapadnih Gata.
Zato stabla trebaju privući pozornost kljunorožaca.
Smokve, iako ukusne,
nisu vrlo hranjive,
pa ih kljunorošci moraju mnogo pojesti.
To može biti zamorno.
Ali ne vlada sveopći kaos.
Jedno stablo smokve može privući velik broj kljunorožaca.
Konkurencija je žestoka.
Ova zračna borba mužjaka kljunovima nikad prije nije snimljena.
A svrha baš nije jasna.
Možda se ptice samo prepiru oko hrane.
Ali čini se da nije samo to u pitanju.
Pobjednik će pokazati svoju snagu i vještinu ženkama koje ga posjete.
Mužjaci im se žele dodvoravati.
Za kljunorošce je osobito važno da nađu najboljeg partnera
jer kad se jednom uspostavi veza između mužjaka i ženke,
ona traje do kraja života.
I šuma ima korist od ovakvih svađa
jer će čak i poraženi kljunorožac
raznijeti sjemenje po velikom području dok bude tražio idući obrok.
Odnos između stabala i životinja u šumi
nije uvijek tako skladan.
Ovo je najveća afrička šuma, Miombo.
Nazvana je po jednom od stabala u njoj.
Prostire se više od tisuću i pol kilometara,
od Angole na zapadu do Mozambika na istoku.
Na vrhuncu sušnog razdoblja
Miombo privlači životinje iz cijele južne Afrike.
Slonovi najviše vole travu, ako je mogu pronaći. Vrlo je hranjiva.
Kad je nema, brste gomile lišća i granja u Miombu.
Ali nisu samo oni gladni.
Ovi mopanski crvi
nisu zapravo crvi, nego gusjenice.
Istodobno se izlegnu u golemom broju.
Čim se u šumi pojavi svježe lišće,
oni započinju napad.
Jedu tako pohlepno
da se u samo šest tjedana povećaju 40 puta.
Do trenutka kad se potpuno razvije, ova milijunska vojska
pojede sve lišće sa stabala.
Ali Miombo se oporavi.
Kad gusjenice odu, stabla prolistaju drugi put.
Ova svježa gozba tad privuče slonove.
Oni su manje izbirljivi od gusjenica.
Pojest će sve dijelove stabla.
A gladan slon može prožvakati 200 kilograma raslinja u danu.
No čak i od ovog uništenja ima koristi.
Ono oblikuje šumu na način koji pomaže jednoj od najugroženijih životinja Afrike.
Divljim psima.
Najčešće i najlakše primijete se na travnjacima.
Ali otvorene su im šume najdraža staništa.
Kad brste, slonovi raskrče šumu.
A to privlači životinje koje love divlji psi.
Divljim je psima šuma Miombo savršeno lovište.
A ona je i sjajno mjesto za odgoj mladunaca.
Mladunci uzbuđeno pozdravljaju odrasle koji se vraćaju iz lova.
Hrana.
Prva tri mjeseca života mladunci provode skrivajući se ispod zemlje.
Sad su dovoljno samopouzdani
da dosta vremena provode na otvorenom.
Poput svih štenaca, i oni se zabavljaju.
Igra je važna za mladunce
jer njome uspostavljaju društvene odnose
koje će trebati kad počnu loviti zajedno kao ekipa.
Miombo je oduvijek važan za divlje pse,
kao mjesto za lov, ali i kao utočište.
Nikad nije bio važniji za preživljavanje ove ugrožene vrste nego danas.
Ali oni će preživjeti samo ako su ovdje i ostale životinje
s kojima će stvoriti stanište kakvo trebaju.
Na Madagaskaru postoji šuma
u kojoj dominira jedno od najneobičnijih stabala.
Baobab.
Taj je otok izoliran više od 80 milijuna godina.
Tijekom tog ogromnog razdoblja životinje i biljke na otoku
razvijale su se drukčije nego igdje drugdje.
Zbog toga su te šume među najdragocjenijima na našem planetu.
Ovo nije majmun, nego njegov daljnji rođak lemur.
Postoji najmanje 40 vrsta lemura.
Svi žive samo na Madagaskaru i svi su ugroženi.
Lemuri su ključni za šumu.
Bez njih neke vrste stabala ne mogu preživjeti.
U šumi postoji čak i poseban lovac na lemure.
On je vršni madagaskarski grabežljivac.
I njegova je prisutnost razlog za uzbunu.
Može narasti do dužine od metra i pol.
I vrlo se rijetko sreće u divljini.
To je fosa.
Većinu godine fose žive same.
Ali tijekom razdoblja parenja okupljaju se na jedinstven način.
Sve zrele ženke zauzimaju mjesto na posebnom stablu za parenje.
Pet ili šest mužjaka okupilo se ispod stabla.
Ali ona je zaokupljena.
Jedan mužjak ostavlja svoj miris.
Posjetnicu, kako bi ona znala da ju je posjetio.
On će morati pričekati da vidi je li ona to primijetila.
Njezin trenutačni sastanak može trajati cijelu noć.
Vršni grabežljivci imaju druga posla, pa ostale šumske životinje
mogu mirno nastaviti s uobičajenim noćnim poslovima.
Ovo su nezreli lisni kukci, vrsta koja živi samo na Madagaskaru.
Nitko ne zna zašto su ovakva neobična oblika.
Hrane se biljnim sokom.
Upijaju dio koji im je potreban, a ostalo izbacuju kao slatku tekućinu
laskavog imena medna rosa.
A medna je rosa hrana posebnoj vrsti malog lemura.
Sivi mišji lemur dug je samo 15 centimetara.
Jedan je od najmanjih primata na svijetu.
Vrlo je aktivan i treba hranu punu energije.
Kapi šećera doista su ukusne,
ali nisu baš zasitne.
On neće dopustiti da propadne ijedna kap.
Mužjaci fose još čekaju svoj red.
Pojeo je koliko je mogao
i povlači se u sigurnost svoga gnijezda
gdje će prespavati dan.
Situacija na tlu oko fosina stabla za parenje ne djeluje zadovoljavajuće.
Par na grani još je zaokupljen.
On će morati pronaći drugo stablo za parenje ili biti vrlo strpljiv.
Ali možda ni u čemu ne uspije.
U zadnjih 20 godina nestala je trećina madagaskarskih fosa.
To je rezultat kontinuiranog ljudskog uništavanja njihovih šuma.
Otkad je ovo snimljeno,
ova šuma i jedinstvene životinje koje su tu nekoć živjele
potpuno su nestali.
Preostalo je samo tri posto madagaskarskih suhih šuma.
Širom svijeta dosad smo uništili
više od polovice šuma koje su nekoć krasile naš planet.
Gubimo životinje koje su nekoć živjele u njima,
ali pritom i mijenjamo klimu na cijelom planetu.
Ali ako šumama našeg planeta pružimo priliku,
gotovo su nevjerojatno otporne.
Možda najbolji dokaz njihove sposobnosti oporavka
možemo vidjeti na mjestu jedne od najvećih katastrofa.
U Černobilu.
Godine 1986. došlo je do eksplozije jednog nuklearnog reaktora u Černobilu.
Ova utopijska vizija budućnosti pretvorila se u grad duhova.
Smjesta je evakuirano više od 100 000 ljudi.
Nikad se nisu vratili.
Zona otuđenja proglašena je nepogodnom za život idućih 20 000 godina.
No unatoč zračenju, došlo je do izvanrednog oporavka.
U samo deset godina
u uništenom je gradu počelo bujati raslinje.
Šuma se proširila i pojavile su se životinje.
Isprva se smatralo da su to rijetki posjetitelji.
Ali uskoro je postalo jasno da je bivši grad
zauzela organizirana i napredna divlja zajednica.
U samo 20 godina znanstvenici su zabilježili populaciju životinja
sličnu onoj u divljim dijelovima Europe.
Srne su čest prizor u predgrađima.
Krda ugroženih konja Przewalski
slobodno lutaju nekoć užurbanim gradom.
Ali možda najviše iznenađuje
ponovni dolazak vršnih grabežljivaca ovih šuma.
Vukova.
Ovakvi bi se lovci vratili
samo ako ima mnogo plijena i ako okolne šume bujaju.
Studije su pokazale
da unutar zone otuđenja ima sedam puta više vukova nego izvan nje.
Čovjek bez zaštitne opreme
ne može boraviti na ovom području bez kobnih posljedica.
Zračenje nas je otjeralo,
no pritom je stvorilo prostor za povratak biljnog i životinjskog svijeta.
Dramatično ponovno naseljavanje Černobila u razdoblju od samo 30 godina
dokaz je izvanredne otpornosti šuma.
Ako šumama damo vremena i prostora,
mogle bi ponovno ispuniti Zemlju
bogatim i raznolikim životinjskim i biljnim zajednicama
koje smo joj mi oduzeli.
Budućnost s više šuma ključna je za otpornost našeg planeta.
Posjetite ourplanet.com
i doznajte što trebamo učiniti kako bismo obnovili naše šume.
Prijevod titlova: Daria Šantel