EN ORIGINAL-DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
Det är bara 50 år sedan vi äntligen vågade resa till månen.
För första gången såg vi vår egen planet på avstånd.
Sedan dess har jordens befolkning mer än fördubblats.
Den här serien kommer att hylla de naturens under som finns kvar
och visa vad vi måste bevara
för att säkra ett gott liv för både människor och djur.
Skogar.
Över hälften av alla världens träd, vintergröna och lövfällande,
står i dessa stora samlingar.
För många av oss är de platser med mystik och mörker.
Men de är avgörande för klimatet och hem åt oräkneliga, unika arter.
Tidigare har vi huggit ner dem utan att tveka.
Men skogar har en häpnadsväckande förmåga att återhämta sig.
Det här är den södra utkanten av taigan,
skogen som dominerar det norra halvklotet.
Den sträcker sig i tusentals kilometer över Ryssland.
Mitt i vintern är den tyst
och till synes tom på alla sorters djur.
Men här bor ett djur som är så sällsynt att det nästan är en myt.
Den sibiriska tigern.
Det finns mindre än 600 av dem kvar.
Det här är de mest närgångna bilder som tagits av dem i vilt tillstånd.
En sibirisk tigerhanes revir är nästan 2 000 kvadratkilometer
och det behöver han för att hitta tillräckligt med byte
för att hålla sig vid liv under den långa vintern.
Det här är ett fattigt landskap där det är ont om mat av alla de slag.
En tallkotte.
Tallfrön ger viktig energi under vintermånaderna.
Vildsvinen är beroende av dessa frön.
De måste kunna äta i flykten
eftersom de själva är mat för en tiger.
Denna lek mellan jägare och byte utspelas på en enorm skogsareal
medan alla djuren söker efter föda i tallskogen.
Tjuvjakten har fört den sibiriska tigern nära utrotningens gräns
men sedan 1980-talet har de långsamt ökat i antal.
Dessa unika bilder visar
att deras framtid fortfarande hänger på att de har stora skogsområden att jaga i.
Tajgan sträcker sig från Ryssland i öst över Europa till Nordamerika.
Den rymmer 750 miljarder träd
och binder mer än 40 procent av världens koldioxid
vilket gör den till en livsviktig del i kampen mot klimatförändringarna.
Under vintern är dagarna så korta och temperaturen så låg
att växtligheten står still.
Så här långt norrut kan skogen bara livnära ett fåtal djur
jämfört med regnskogarna i tropikerna.
Det är många som är beroende av maten de kan hitta i floderna.
I västra Alaska, på våren och på hösten,
kommer laxar som lämnat havet
och simmar uppför floderna för att nå sjöarna där de ska föröka sig.
Deras resa från havet till skogen är
den största förflyttningen av näringsämnen från en livsmiljö till en annan
någonstans på jorden.
Fisken är viktig föda under säsongen för alla rovdjur som bor i den här skogen.
Den vithövdade havsörnen lever här året runt och bygger bo nära floden.
Unga örnar, fortfarande utan vita huvuden,
tillbringar sina första år på jakt efter mat i skogen.
Men vid fyra års ålder är den här honan
stor nog att försöka ta en plats vid floden.
Först kan hon hoppas på resterna som de andra lämnar.
Men hon kommer inte ens dit utan att slåss för det.
Hon får försöka på ett annat ställe.
Tajgan må vara enorm
men ställena där laxen leker känner alla rovdjuren till.
När isen börjar lägga sig på floderna blir konkurrensen ännu hårdare.
Den här ungfågeln har haft tur men hennes framgång noteras direkt.
Hon har ett övertag.
Honfåglarna är, även när de är unga, större än hanfåglarna.
Och här har storleken betydelse.
När vintern närmar sig
måste unga och gamla möta utmaningarna som kommer med den intensiva kylan.
Om hon kan överleva kommer hon ha tagit en plats
i en av jordens största och bistraste skogar.
Lite längre söderut finns de sista av de mäktiga skogarna med amerikansk sekvoja.
Det var inte länge sedan dessa stora träd växte längs hela norra Stillahavskusten.
Nu återstår endast fem procent.
Här är förhållandena inte lika hårda.
Vindar för in varm och fuktig luft från Stilla havet
så att träden kan växa året runt.
Gömd i vegetationen på den fuktiga marken i skogen
finns en välbefolkad undre värld.
En vårtskinnad salamanderhane.
Varje vår drivs han av ett mystiskt behov
att återvända till pölen där han var grodyngel.
Och han har bråttom.
För det finns många som honom...
...med precis samma idé.
Alla är på jakt efter en hona
men att ta sig genom hundratals meter gammal skog är inte lätt.
Det är stark konkurrens.
Och honan väntar otåligt.
När han väl fått tag håller han fast
för det kan ta flera timmar innan honan har släppt alla sina ägg.
Andra hanar vill inget hellre än att ta hans plats om de kan.
Kampen är så hård att honor i mitten av dessa slingrande ödleklumpar
har drunknat i brist på syre.
Men hennes första partner lyckas behålla greppet.
Inom några veckor kommer deras grodyngel.
Och det i sista minuten för skogen håller på att förändras dramatiskt.
I slutet av sommaren har solen värmt skogen så intensivt
att de är torra som fnöske.
Starka vindar sprider lågorna
och temperaturen stiger till 700 grader.
Efterdyningarna är till synes total ödeläggelse.
Vinden sveper över skogens blottade mark och skickar upp stoftvirvlar av aska.
Marken verkar vara tömd på liv.
Men skogen är långt ifrån död.
Inom några månader sticker blommor och trädskott upp ur marken.
Många av dem skulle inte ha grott utan eldens hjälp.
Ljuset som strilar ner genom det öppnade trädtaket
ger energi till den nya växtligheten.
De äldre, väletablerade sekvojaträden har klarat sig
då de skyddas av sin tjocka bark som är motståndskraftig mot bränder.
Denna anpassning är livsviktig för skogarnas fortsatta hälsa.
De flesta skogarna kan dock inte återhämta sig av egen kraft.
Många får hjälp av djur.
Träden och deras invånare är beroende av varandra.
Och detta beroende är absolut tydligast i indiska Västra Ghats.
Detta habitat har global betydelse
och är hem för en tredjedel av alla djurarter som finns i Indien.
Lejonsvansmakaken.
De lever på frukterna från många sorters träd
och på så sätt sprider de kärnorna
som passerar oförstörda och sprids med spillningen.
Men få apor färdas längre sträckor.
Om växter vill sprida sina frön över vidare områden
behöver de en annan sorts transport.
Vingar.
Den större näshornsfågeln har en vingbredd på nästan två meter
och fåglarna kan flyga långa sträckor i jakt på föda.
Fåglarna lever på frukten från ett 40-tal träd
och transporterar de fröerna över hela Västra Ghats.
Så det ligger i trädens intresse att fånga näshornsfågelns uppmärksamhet.
Fikonen smakar gott men ger inte mycket näring
så näshornsfåglarna måste äta stora mängder av dem.
Det kan ta på krafterna.
Men det är inte för alla.
Ett fikonträd som bär frukt drar till sig många näshornsfåglar.
Konkurrensen dem emellan är hård.
Den här dusten i luften mellan hanfåglar har aldrig filmats tidigare
och vad de slåss om är oklart.
Det kan vara att de slåss om maten
men mer verkar stå på spel.
Vinnaren har kunnat visa upp sin styrka och skicklighet för honor som sett på.
Hanarna är måna om att göra ett gott intryck.
Det är mycket viktigt för näshornsfåglar att hitta rätt partner
eftersom när hona och hane funnit varandra varar det livet ut.
Skogen drar också nytta av dessa slagsmål eftersom även en besegrad fågel
kommer att sprida frön över stora områden i jakt på nästa måltid.
Relationen mellan träd och djur i skogen är inte alltid så harmonisk.
Det här är Afrikas största skog Miombo
som fått sitt namn efter ett vanligt förekommande träd.
Den sträcker sig över tusen kilometer
från Angola i väster till Mozambique i öst.
Under den torraste perioden kommer djur från hela södra Afrika till Miombo.
Elefanter föredrar gräs om de kan hitta det. Det är väldigt näringsrikt.
I brist på gräs äter de av löv och grenar i Miombo.
Men de är inte ensamma om att vara hungriga.
Dessa mopane-larver är fjärilslarver.
De kläcks samtidigt i enorma mängder.
Och precis när skogen får nya löv sätter de in sin attack.
De äter så glupskt
att de på bara sex veckor ökar i storlek 40 gånger.
När de väl är färdigutvecklade kommer denna miljonarmé
ha ätit av varenda blad i skogen.
Men Miombo återhämtar sig.
När fjärilslarverna försvunnit får träden en andra omgång löv.
Och dessa färska godsaker lockar elefanterna.
De är inte lika kräsna som fjärilslarverna.
De äter upp hela trädet.
Och en hungrig elefant kan tugga i sig 200 kilo vegetation om dagen.
Men även denna förstörelse har sina fördelar.
Den påverkar skogen på ett sätt som hjälper ett av Afrikas mest hotade djur.
Den afrikanska vildhunden.
Man ser dem oftast, och lättast, på gräsmarker.
Men det är dessa öppna skogar som är deras favorithabitat.
Betande elefanter öppnar upp skogen
och det drar till sig djuren som är hundarnas byten.
För hundarna är Miomboskogen en perfekt jaktmark.
Och det är även ett utmärkt ställe att föda upp sina valpar på.
Valparna hälsar på de vuxna hundarna med stor entusiasm.
Mat.
De tre första månaderna ligger valparna i skydd under jorden.
Nu är de så morska att de är ute nästan hela tiden.
Och som alla valpar roar de sig.
Leken är viktig för ungarna, den etablerar de sociala band
som de kommer att behöva när de börjar jaga tillsammans.
Miombo har alltid varit viktig för vildhundarna
för att finna byten och söka skydd.
Den har aldrig varit viktigare för denna hotade arts överlevnad.
Men de kommer bara att klara sig om andra djur finns här
och skapar det habitat som de behöver.
Madagaskar har en skog som domineras av ett mycket märkligt träd.
Baobab.
Ön har varit isolerad i över 80 miljoner år.
Under denna oändliga tid har dess djur och växter utvecklats
på ett sätt som inte ses någon annanstans.
Det här är en av de mest värdefulla skogarna på vår planet.
Det här är inte en apa, utan en avlägsen släkting - en lemur -
och det finns åtminstone 40 olika sorters lemurer
som bara lever på Madagaskar och samtliga är utrotningshotade.
Lemurer är livsviktiga för skogen.
Utan dem skulle några trädarter inte kunna överleva.
Och i skogen finns även en särskild lemurjägare.
Det är Madagaskars toppredator
och dess närvaro vållar oro.
De kan bli en och en halv meter långa
och ses väldigt sällan i vilt tillstånd.
Det är en fossa.
Under större delen av året lever de ensamma
men under parningssäsongen möts de på sitt eget sätt.
Alla könsmogna honor sätter sig i ett speciellt parningsträd.
Ett halvt dussin fossahanar har samlats i skogen runt om,
men hon är uppenbarligen upptagen.
Så en av hanarna lämnar sin doft.
Ett meddelande för att visa att han kommit förbi.
Han får helt enkelt vänta och se om huruvida hon bryr sig.
En parning kan pågå en hel natt.
När toppredatorn är upptagen kan skogens andra djur
sköta nattens sysslor i lugn och ro.
Det här är insekten flatida rosea, som bara finns på Madagaskar.
Ingen vet varför de har detta ovanliga utseende.
De lever på trädets kåda,
suger åt sig vad de behöver och utsöndrar resten som en söt vätska
som ibland brukar kallas houngsdagg.
Och honungsdagg är mat för en liten lemurart.
Den här muslemuren är bara 15 centimeter lång,
en av världens minsta primater.
Den är väldigt aktiv och behöver energirik mat.
Den söta honungsdaggen smakar ljuvligt men ger inte mycket näring.
Inte enda droppe får gå till spillo.
På marken väntar fossahanarna fortfarande på sin tur.
När lemuren ätit sig mätt
återvänder hon till säkerheten i i boet för att sova under de ljusa timmarna.
På marken är läget inte så tillfredsställande
vid fossarnas parningsträd.
Paret på grenen håller fortfarande på.
Hanen får antingen hitta ett annat parningsträd eller vara väldigt tålmodig.
Men risken är att han misslyckas.
En tredjedel av Madagaskars fossor har försvunnit de senaste 20 åren,
en konsekvens av att skogen har förstörts av människan.
Efter att detta filmades
har denna skog och dess unika djurliv försvunnit helt och hållet.
Endast tre procent av Madagaskars torra regnskog finns kvar.
Vi har nu förstört
mer än hälften av de skogar som en gång frodades på vår planet.
Vi mister inte bara djuren som en gång levde där,
vi förändrar dessutom klimatet över hela jordklotet.
Men skogarna på vår planet är, om de får chansen,
nästan ofattbart livskraftiga.
Kanske det bästa beviset vi har för deras förmåga att återhämta sig
finns där en av våra värsta katastrofer inträffade.
Tjernobyl.
1986 exploderade en av de fyra reaktorerna i Tjernobyls kärnkraftverk.
Det förvandlade denna utopiska framtidsvision till en spökstad.
Mer än 100 000 personer evakuerades omedelbart
och har aldrig kunnat återvända.
Den förbjudna zonen kommer att vara obeboelig under 20 000 år.
Men trots strålningen har det skett en anmärkningsvärd återhämtning.
Efter tio år började växter ta över den förstörda staden.
Och när skogarna etablerade sig började djur dyka upp.
Först trodde man att det här var enstaka besökare...
...men det visade sig snart att den övergivna staden
nu hade en vild befolkning.
På endast 20 år har forskare noterat djurpopulationer
som påminner om obebodda platser i Europa.
Rådjur ses nu ofta vandra i förorterna
Flockar av den utrotningshotade Przewalskihästen
går runt på gatorna i den övergivna staden.
Den största överraskningen är kanske
att toppredatorn i dessa skogar har återvänt.
Vargar.
Jägare som dessa skulle bara återvända
om deras bytesdjur och skogen omkring också var livskraftiga.
Nu visar studier
att det finns sju gånger fler vargar i den förbjudna zonen än utanför den.
Utan skyddsutrustning kan ingen människa
vistas här länge utan att utsätta sig för dödlig risk.
Men när vi har drivits bort
har strålningen i stället skapat plats för vilda djur.
Den dramatiska utvecklingen i Tjernobyl på endast 30 år
är ett bevis på skogarnas otroliga livskraft.
Om vi väljer att ge skogarna tid och utrymme skulle de åter kunna fylla jorden
med många av de djur- och växtarter
som vi så nyligen har stulit från den.
En framtid med mer skogar är nödvändigt för vår planets återhämtningsförmåga.
Besök gärna ourplanet.com
och se vad vi måste göra nu för att återställa våra skogar.
Jag kan höra hela världen Sjunga tillsammans
Jag kan höra hela världen säga Att det är nu eller aldrig
Det är inte för sent Om vi ändrar vårt beteende
Och hittar orsakerna till våra problem
Jag kan höra hela världen säga Att vi gör det tillsammans
Vi gör det tillsammans
Undertexter: Jessica Carleson