‫לפני 60 אלף שנה,‬
‫בני אדם עזבו את אפריקה בפעם הראשונה.‬
‫מאז, לא הפסקנו,‬
‫אנו מגיעים לכל פינה בכדור הארץ.‬
‫אבל המסע שלנו הוא רק אחד מני רבים.‬
‫בכל רגע נתון,‬
‫מיליארדי בעלי חיים נמצאים בתנועה.‬
‫ובריאות הכוכב שלנו תלויה בזה.‬
‫- כוכב הלכת המופלא 2 -‬
‫הגירה היא אסטרטגיית ההישרדות החשובה ביותר.‬
‫בין אם כדי לאכול…‬
‫להתרבות,‬
‫או למצוא בית חדש.‬
‫ואין היא נטולת סכנות.‬
‫סדרה זו עוקבת אחר מסעות יוצאי דופן‬
‫בעולם שמשתנה מהר מתמיד.‬
‫ורק עכשיו אנחנו מתחילים להבין‬
‫שכל החיים בכדור הארץ‬
‫תלויים בחופש התנועה.‬
‫- פרק ראשון:‬ ‫עולם בתנועה -‬
‫בכל שנה, האדמה הזו בבוטסואנה משתנה.‬
‫הצלקות האלה הן העדות היחידה‬ ‫שהיא הייתה מכוסה במים‬
‫לפני שלושה חודשים בלבד.‬
‫אז היא הייתה עשירה וירוקה.‬
‫עכשיו, אפויה וצחיחה.‬
‫השינוי הזה מניע בעלי חיים לנוע בהמוניהם.‬
‫עדרי תאו אפריקני צועדים ברחבי מדבר קלהארי‬
‫לעבר המים האחרונים שנותרו.‬
‫קבוצות התאחדו ויצרו מגה-עדר.‬
‫הגדול ביותר באפריקה.‬
‫כולם עושים את אותה עלייה שנתית לרגל‬
‫לביצה אחת רחוקה.‬
‫ואחרים סומכים עליהם שיעשו זאת.‬
‫האריות האלה מתמחים בעדרי תאו.‬
‫והגעת המגה-עדר‬
‫היא האירוע הכי חשוב בשנה שלהם.‬
‫במשך שבועות הם מחכים לצבא התאואים.‬
‫עיניהם ממוקדות בכל צורה שחוצה את האופק.‬
‫סוף סוף.‬
‫העדר המתקרב מהווה קיר של קרניים ושרירים.‬
‫אבל על האריות למצוא נקודת תורפה.‬
‫ויכול להיות שהם מצאו.‬
‫זכר בודד.‬
‫הוא אולי נפרד מהעדר,‬
‫אבל הוא כבד פי ארבעה מאריה‬
‫ואחת החיות המסוכנות ביותר באפריקה.‬
‫על הלהקה להתקרב בזהירות.‬
‫בזה אחר זה הם הולכים לעברו באדישות‬
‫כאילו אינם מעוניינים בציד.‬
‫למעשה, הם תופסים עמדות.‬
‫הנקבות תוקפות בתורות…‬
‫מעייפות את הזכר.‬
‫עכשיו, הזכרים הכבדים יותר מצטרפים לקרב.‬
‫הלהקה שכללה את שיטתה טוב כל כך‬
‫שתוך שלוש דקות בלבד‬
‫היא הביסה את יריבה החזק ביותר.‬
‫הנדידה שבה האריות תלויים‬
‫היא אחת ממיליונים‬ ‫שמונעות על ידי עונות השנה.‬
‫והן, בתורן,‬
‫הנן תוצאה של מסע אחר.‬
‫הסיבוב השנתי של כוכב הלכת שלנו מסביב לשמש.‬
‫כשהוא נע,‬
‫הוא עושה זאת בהטיה של 23 מעלות וחצי.‬
‫והטיה זו היא שיוצרת את העונות שלנו.‬
‫כדי להבין איך, השגיחו על הקוטב הצפוני.‬
‫במשך חצי מהשנה הוא בזווית רחוקה מהשמש,‬
‫שמביאה עמה אפלה וחורף.‬
‫החצי השני נוטה לכיוון השמש,‬
‫וזוכה לימים ארוכים יותר.‬
‫המחזור השנתי הזה‬
‫הוא שמניע את המסעות הגדולים ביותר‬ ‫של בעלי חיים על כדור הארץ.‬
‫ובחצי הכדור הצפוני,‬ ‫הוא מביא את השינוי הגדול ביותר בשנה.‬
‫האביב.‬
‫- מרץ -‬
‫בסוף מרץ,‬ ‫הימים מתארכים מהר יותר מאשר בכל זמן אחר.‬
‫אור השמש מתחזק ומחמם את האדמה במהירות.‬
‫דבר שגורם לסופות גשמים.‬
‫חצי הכדור הצפוני הופך לפתע חם יותר‬
‫ורטוב יותר.‬
‫מצב מושלם לצמחים.‬
‫האדמה הופכת לירוקה.‬
‫- סודן‬ ‫אתיופיה -‬
‫וחיה אחת מנצלת את שפע הצמחייה יותר מכולן.‬
‫לפני שבוע,‬
‫הארבה המדברי הזה באתיופיה‬
‫היה יצור ביישן ובודד שזז מעט מאוד.‬
‫הוא כבר לא כזה.‬
‫כשזמינות המזון מזנקת,‬
‫הארבה עובר למצב נחיל.‬
‫הם מתחילים לצעוד‬
‫ומתרבים מהר פי עשרה.‬
‫כשמספריהם גדלים באופן קיצוני,‬
‫הם מחסלים את המזון מהאדמה.‬
‫אז כדי למצוא עוד ועוד מזון,‬
‫עליהם להמשיך לזוז.‬
‫הנחיל גדל.‬
‫וגדל.‬
‫זולל כל צמח בדרכו.‬
‫אבל זו רק ההתחלה.‬
‫ברגל, הם יכולים לנוע למרחק מוגבל.‬
‫כדי להרחיק יותר,‬
‫עליהם לשנות צורה.‬
‫הם מצמיחים כנפיים.‬
‫עכשיו, עם תיאבון גדול אף יותר,‬
‫כל הצבא ממריא לשמיים.‬
‫הם אוכלים…‬
‫ועפים.‬
‫אוכלים…‬
‫ועפים.‬
‫הם מתאחדים ויוצרים נחיל-על,‬
‫הגדול ביותר שנראה מזה 70 שנה.‬
‫מאתיים מיליארד פרטים.‬
‫אז אם כל הנחיל רוצה לאכול,‬
‫עליו להתקדם רחוק יותר ומהר יותר.‬
‫הוא עובר 100 ק"מ בכל יום.‬
‫הוא חולף על פני ארצות רבות…‬
‫- קניה‬ ‫סודן -‬
‫והדבר המדהים ביותר,‬
‫הוא אפילו חוצה את ים סוף.‬
‫- ים סוף -‬
‫- פקיסטן -‬
‫- הודו -‬
‫זו הפעם הראשונה‬ ‫שנחיל עובר את ההימלאיה ומגיע לטיבט.‬
‫- הרמה הטיבטית -‬
‫בכל מקום אליו הוא מגיע‬
‫הוא זורע כאוס.‬
‫הוא ימשיך לנוע‬ ‫עד שחילופי העונות יביאו בצורת.‬
‫כי כשהמזון שלהם ייעלם סוף סוף…‬
‫כך גם הם.‬
‫- אפריל -‬
‫באפריל, היום בצפון ממשיך להתארך.‬
‫הגידול באור השמש מחמם את האוקיינוסים‬
‫ויוצר פריחת אצות עצומה‬
‫ושפע פתאומי של מזון.‬
‫עבור חיה אחת, זה הזמן לנוע.‬
‫חצות באי מבודד מול קולומביה הבריטית.‬
‫מתחת לאדמה…‬
‫משהו מתרחש.‬
‫גוזל מורלט קשיש זה רק בקע,‬
‫והוא כבר עומד להתמודד עם המסע הקשה בחייו.‬
‫היא לא אכלה עוד את ארוחתה הראשונה‬
‫וזקוקה למזון בדחיפות.‬
‫אימא יוצרת קשר.‬
‫ברחבי האי, גוזלים רעבים מגיחים ממחילתם‬
‫בעקבות קריאות הוריהם.‬
‫אבל אם הם מצפים לאכול עכשיו,‬
‫נכונה להם אכזבה.‬
‫זהו העוף הימי היחיד‬
‫שאוכל רק בים.‬
‫הגוזלים רק צריכים להגיע לשם.‬
‫הם עוד לא יכולים לעוף,‬
‫אז הדרך היחידה שלהם לאוקיינוס‬
‫היא ברגל.‬
‫בעוד ההמתנה לשעת לילה הגיונית‬ ‫כדי להימנע מטורפים,‬
‫קצת יותר קשה לראות לאן הולכים.‬
‫וכשאתה לא יותר גדול מכדור גולף,‬
‫כל דבר עלול להוות מכשול.‬
‫דרכם עלולה להיחסם על ידי כל גזע עץ קטן…‬
‫וכל זרזיף נחל.‬
‫עבור חלקם, המסע נגמר עוד לפני שהחל.‬
‫אבל לא עבור הגוזל הזה.‬
‫סוף סוף, החוף.‬
‫וזו היבשה האחרונה שהוא יגע בה במשך שנתיים.‬
‫כדי למצוא את אמו,‬
‫הוא קורא אל האפלה.‬
‫שוב ביחד.‬
‫אבל הגוזל עדיין לא אכל.‬
‫כדי להגיע למזון הקרוב ביותר,‬ ‫הם חותרים ללא הפסקה‬
‫למרחק מדהים של 70 ק"מ.‬
‫כאן, האם יכולה סוף סוף לצלול‬
‫כדי לאסוף את ארוחת הקריל הראשונה של הגוזל.‬
‫אבל זו רק תחנה בדרך.‬
‫השניים חותרים עוד אלף קילומטרים.‬
‫זו נדידה של חודש אל הים הצפוני העשיר‬
‫שם הם יכולים לזלול.‬
‫- מפרץ אלסקה -‬
‫זה כנראה המסע הארוך ביותר‬ ‫של כל עוף שזה עתה בקע.‬
‫ובגלל שהאוקיינוסים כה פוריים בקיץ,‬
‫המורלטים יכולים‬ ‫לבלות כמעט את כל חייהם בים.‬
‫- מאי -‬
‫במרחק של 1,600 ק"מ צפונית-מערבית להוואי‬
‫שוכן אי קטנטן ומבודד.‬
‫לייסן.‬
‫ביתו של אחד מעופות הים הגדולים בעולם.‬
‫אלבטרוס לייסן.‬
‫הגוזל הזה, בן שישה שבועות,‬
‫יהפוך לנווד מצטיין למרחקים ארוכים‬
‫ויעוף מיליוני קילומטרים ב-60 שנות חייו.‬
‫אבל עכשיו, בגיל ארבעה חודשים,‬
‫הוא עדיין מקורקע‬
‫ולא הולך לשום מקום.‬
‫בניגוד למורלט,‬
‫הוא תלוי במזון שיגיע אליו‬
‫על ידי הוריו.‬
‫אבל ייתכן שהם דגים במרחק של 3,000 ק"מ.‬
‫אז הוא עשוי לחכות זמן מה.‬
‫בגשם שוטף…‬
‫רוחות עזות…‬
‫וחום כבד.‬
‫כל ציפור שחוצה את האופק מביאה תקווה.‬
‫אלבטרוס.‬
‫אבל מהסוג הלא נכון.‬
‫שחור-רגל.‬
‫למרות שהיא כמעט בוודאות הביאה אוכל.‬
‫כשהוא מורעב, גוזל הלייסן מנסה את מזלו.‬
‫ברור שעבור האם הזו,‬ ‫המשפחה נמצאת במקום הראשון.‬
‫אבל מה שנראה כמו גלגל הצלה‬
‫עלול להיות גזר דין מוות.‬
‫ברחבי האי, גוזלים מתים.‬
‫יש היום כל כך הרבה פלסטיק‬ ‫באוקיינוסים שלנו,‬
‫שהוא מגיע אפילו‬ ‫לאיים המבודדים ביותר בכדור הארץ.‬
‫נישא הנה על גבי הזרמים.‬
‫ההורים חושבים את חתיכות הפלסטיק הקטנות‬ ‫שצפות למזון ומביאים אותן לגוזליהם,‬
‫ובכך הורגים אותם בטעות.‬
‫זה כמעט ודאי שלכל גוזל באי יש פלסטיק בבטן.‬
‫אלה שאוכלים יותר מדי מתים מרעב.‬
‫אלבטרוסי לייסן נמצאים בסכנה הגדולה ביותר.‬
‫הם צורכים יותר פלסטיק מכל עוף ים אחר.‬
‫וזה נהיה גרוע יותר מדי שנה.‬
‫סוף סוף, אחרי כמעט שלושה שבועות בים…‬
‫אביו של הגוזל חוזר.‬
‫אחרי שבילו כל כך הרבה זמן בנפרד,‬
‫עליהם לחדש את הקשר שלהם.‬
‫זו עשויה להיות הארוחה האחרונה‬ ‫שהגוזל מקבל בחייו.‬
‫והיא כמעט בוודאות מכילה פלסטיק.‬
‫אביו חוזר לחיי הנדודים באוקיינוס השקט.‬
‫והגוזל נעזב לגורלו.‬
‫אבל זה עוד לא אבוד בשבילו.‬
‫אלבטרוסים לרוב מקיאים דברים קשים לעיכול,‬
‫כמו מקורי דיונונים ועצמות.‬
‫אבל פליטת מצתים ופקקי בקבוקים‬ ‫היא אתגר קשה יותר.‬
‫אבל הגוזל הזה‬
‫יודע לשרוד.‬
‫ובזאת,‬
‫הוא מתקרב עוד צעד להמראה.‬
‫בעוד כמה שבועות, ברוח הנכונה,‬
‫הוא יהיה מוכן סוף סוף‬ ‫לטיסת הבכורה הגדולה שלו‬
‫כאחד מנוודי האוקיינוס הגדולים ביותר.‬
‫- החוג הארקטי -‬
‫המסלול של כוכב הלכת המוטה שלנו בחלל‬
‫משפיע על מקום אחד יותר מכל מקום אחר.‬
‫- יוני -‬
‫קיץ בצפון.‬
‫הקוטב הצפוני פונה כעת אל השמש‬
‫ונשטף באור יום מסביב לשעון‬
‫שממס אוקיינוס מכוסה קרח.‬
‫כדי לשרוד בעולם המשתנה הזה,‬
‫על החיים לנוע יחד איתו.‬
‫ביתו של דוב הקוטב הצעיר הזה‬ ‫משתנה כל שנה עד כדי כך‬
‫שהוא לא יכול להישאר בשטח מוגבל.‬
‫במקום, עליו לשוטט אלפי קילומטרים‬
‫בחיפוש אחר כלבי ים.‬
‫אבל בכל קיץ, כשהקרח מתחיל להימס,‬
‫עליו לבלות פחות זמן בהליכה…‬
‫ויותר זמן בשחייה.‬
‫עכשיו, כמעט שמונה שעות ביום.‬
‫הוא יכול להריח טרף ממרחק של 30 ק"מ.‬
‫אז הוא יודע שכלב הים המזוקן הזה קרוב.‬
‫כלב הים לא מודע לסכנה.‬
‫ועל הדוב לדאוג שזה יישאר כך.‬
‫אחוזי ההצלחה של ציד מתוך המים נמוכים מאוד.‬
‫אולי בפעם השלישית יתמזל מזלו.‬
‫הדוב הצעיר הזה‬ ‫עוד לא שולט באמנות הציד מהים.‬
‫אבל חשוב מאוד שילמד.‬
‫ייתכן שהוא יצטרך לסמוך עליה‬ ‫יותר ויותר בכל שנה.‬
‫האקלים שלנו מתחמם.‬
‫ואין מקום שבו יש לכך השפעה גדולה יותר‬
‫מאשר בקוטב הצפוני.‬
‫השנה, הטמפרטורה מטפסת‬
‫לרמה מדהימה של 38 מעלות צלזיוס…‬
‫וממיסה את הקרח בים מהר יותר מאי פעם.‬
‫וחיה ארקטית אחת נפגעת יותר מכולן.‬
‫כדי לאכול,‬
‫ניבתנים זקוקים לשילוב של קרקעית ים רדודה,‬
‫צדפות רבות,‬
‫וקרחונים עליהם ניתן לנוח.‬
‫אבל עכשיו יש פחות מקומות לעשות זאת.‬
‫דבר שהופך כל קיץ לקשה יותר מהקודם.‬
‫במיוחד בשביל אם טרייה.‬
‫לפני שלושה ימים‬ ‫היא נאלצה לעזוב את העדר כדי ללדת לבדה.‬
‫ומאז היא לא עזבה את גורה ולו לרגע.‬
‫אימהות מניקות זקוקות לכמות כפולה של מזון.‬
‫אבל הן לא יכולות להשאיר את גורן לבדו‬ ‫בזמן שהן עצמן אוכלות.‬
‫אז היא צריכה ללכת לחפש אחרים‬
‫שיעזרו לה לטפל בגורה.‬
‫ניבתן בן יומו מסוגל לשחות מיומו הראשון.‬
‫אבל הוא עדיין לא חזק מספיק להגיע רחוק.‬
‫אם כך, במסע הראשון שלו,‬
‫הוא תופס טרמפ.‬
‫מאחר שיש פחות קרחונים בכל שנה,‬
‫עליהם לשחות רחוק יותר כדי למצוא עזרה.‬
‫ועד אז, אימא שלו לא יכולה לאכול.‬
‫אפילו כשהם כבר מוצאים אחרים,‬
‫על הקרח להיות נמוך מספיק‬ ‫בשביל שהגור יצליח לטפס החוצה.‬
‫גבוה מדי.‬
‫זה נראה מבטיח.‬
‫אבל כשקרחון מתאים הוא מצרך נדיר,‬
‫המקום מוגבל מאוד.‬
‫זו לא קבלת הפנים לה הם הזדקקו.‬
‫גם כשיש מספיק קרח,‬
‫כשאין אף אחד שיעזור, היא אינה יכולה לאכול‬
‫ועליה להישאר עם גורה.‬
‫החיפוש שלהם חייב להימשך.‬
‫הגור יהיה תלוי בה בשלוש השנים הבאות.‬
‫לאן שהיא תלך,‬
‫הם ילכו יחד.‬
‫בעשור הבא,‬ ‫קרח הים הקיצי עלול להיעלם לגמרי.‬
‫אם זה יקרה,‬
‫אפילו לנוודים המנוסים ביותר בקוטב הצפוני,‬
‫ייתכן שלא יוותר לאן ללכת.‬
‫בסוף יוני,‬
‫הצפון מרגיש את מלוא ההשפעה‬ ‫של נטיית כדור הארץ‬
‫ומקבל יותר אור יום מאשר בכל זמן אחר.‬
‫ובפינה אחת באוקיינוס השקט,‬
‫הדבר יוצר את ההזדמנות הגדולה ביותר בשנה.‬
‫במשך חצי שנה,‬
‫ים ברינג באלסקה נראה חסר חיים וריק.‬
‫ואז, ביום אחד ביוני…‬
‫כל זה משתנה.‬
‫לווייתנים גדולי-סנפיר מגיעים‬
‫אחרי מסע של חודש….‬
‫בשביל האירוע הגדול ביותר בלוח השנה שלהם.‬
‫אלפים מהם.‬
‫ברחבי האוקיינוס השקט,‬
‫נוודים אחרים עושים גם הם את דרכם.‬
‫יסעורים כהים מתחרים להגיע לשם בזמן…‬
‫עפים 1,000 ק"מ ביום ללא הפסקה.‬
‫- ניו זילנד -‬
‫האירוע כל כך חשוב‬
‫שהם באים מהצד השני של העולם.‬
‫- קו המשווה -‬
‫כשאורכה 65,000 ק"מ,‬
‫זוהי נדידת החיות הארוכה ביותר בכדור הארץ.‬
‫- האוקיינוס השקט‬ ‫ים ברינג -‬
‫מיליון כאלו מצטרפים ללווייתנים.‬
‫כולם באו לאכול.‬
‫זהו אחד מהמפגשים הגדולים ביותר של חיות‬ ‫בכדור הארץ.‬
‫כאן, לפני חמישה חודשים,‬
‫היו רק שבע שעות של אור ביום.‬
‫עכשיו יש 17.‬
‫השינוי גורם לזינוק במספר הפלנקטון והקריל.‬
‫מבחינת הלווייתנים,‬ ‫זו אולי הפעם היחידה בה הם יאכלו כל השנה.‬
‫במהלך הקיץ,‬
‫כל אחד מהם אוכל 900 טונות של מזון.‬
‫לכולם יש רק 90 יום לאכול כמה שהם יכולים.‬
‫בקרוב, הימים יתקצרו‬
‫וישימו סוף לסעודה הגדולה.‬
‫ואז כל אחד מהם יחזור דרומה.‬
‫ההזדמנויות שמביא המסע‬ ‫של כוכב הלכת הנטוי שלנו‬
‫עשויות להיות עצומות אך קצרצרות.‬
‫אחרי חודש של ימי קיץ ארוכים,‬
‫הטמפרטורות בצפון האוקיינוס השקט‬ ‫מגיעות לשיאן.‬
‫- האוקיינוס השקט -‬
‫טורף ימי מזהה את השינוי‬
‫ומגדיר לעצמו יעד חדש.‬
‫כריש טיגריסי‬
‫באודיסיאה של אלף ק"מ ברחבי האוקיינוס השקט.‬
‫בהנחיית השדה המגנטי של כדור הארץ,‬
‫היא שוחה בקו ישר לעבר המטרה שלה…‬
‫- האוקיינוס השקט -‬
‫- הוואי‬ ‫לייסן -‬
‫האי לייסן.‬
‫והיא לא היחידה.‬
‫מבין כל הכרישים,‬ ‫המין הזה יוצא לכמה מהמסעות הארוכים ביותר.‬
‫והוא צד מגוון גדול יותר של חיות‬ ‫מאשר כל מין אחר.‬
‫כולל אפילו עופות.‬
‫גוזל אלבטרוס הלייסן לא אכל‬
‫מאז שהוריו נטשו אותו לפני שבועיים.‬
‫כדי למצוא מזון,‬
‫עליו לעזוב את האי עכשיו.‬
‫אבל עופות הים הגדולים בעולם‬ ‫זקוקים לכוח עילוי רב.‬
‫וזה עשוי לבוא בכל רגע.‬
‫ביולי, הטמפרטורות הגבוהות באוקיינוס‬ ‫מייצרות סופות טרופיות בים…‬
‫הן מביאות רוחות ללייסן‬
‫ועבור האלבטרוס הצעיר, כרטיס יציאה מכאן.‬
‫הרוח ממשיכה לנשוב‬
‫עד שהיא חזקה מספיק כדי להרים גם אלבטרוס.‬
‫והגוזלים שחורי-הרגל תמיד הראשונים לעוף.‬
‫מעוף ראשון של גוזל אף פעם אינו ארוך.‬
‫וכאן, לעתים קרובות זהו גם האחרון שלהם.‬
‫הכרישים הטיגריסיים הגיעו.‬
‫והם יעילים מאוד.‬
‫עבור האלבטרוס הצעיר, זה לא ממש מעודד.‬
‫אבל זה עכשיו‬
‫או לעולם לא.‬
‫אם הוא יגיע לאוקיינוס הפתוח,‬
‫ייתכן ולא יגע ביבשה שוב במשך חמש שנים.‬
‫אבל אין מקום לטעויות.‬
‫הגיע הזמן להעיף את הזהירות לכל הרוחות.‬
‫הגיע הזמן לעוף.‬
‫- תרגום כתוביות: ניתאי גת -‬