Шістдесят тисяч років тому
люди вперше покинули Африку.
Відтоді ми не зупинялися,
подорожуючи всіма куточками Землі.
Але наша подорож лише одна з багатьох.
У будь-яку мить
мільярди тварин знаходяться у стані руху.
Від цього залежить здоров'я нашої планети.
НАША ПЛАНЕТА II
Міграція — найважливіша стратегія виживання.
Чи то заради їжі…
розмноження,
чи щоб знайти новий дім.
І без ризику тут ніяк.
Цей серіал простежує надзвичайні подорожі
у світі, який змінюється швидше, ніж будь-коли.
І лише зараз ми починаємо розуміти,
що все життя на Землі
залежить від свободи пересування.
РОЗДІЛ ПЕРШИЙ СВІТ У РУСІ
Щороку ця земля в Ботсвані змінюється.
Ці шрами — єдиний знак того, що вона була вкрита водою
лише три місяці тому.
Тоді — насичена й зелена.
А тепер — запечена й безплідна.
Ця зміна змушує тварин рухатися масово.
Африканські буйволи йдуть через пустелю Калахарі
до останньої води, що залишилася.
Групи об'єдналися та утворили величезне стадо.
Найбільше в Африці.
Усі роблять те саме щорічне паломництво
до одного віддаленого болота.
А інші на це розраховують.
Ці леви спеціалізуються на буйволах.
Прибуття великого стада —
найважливіша подія їхнього року.
Вони тижнями чекали на це нашестя буйволів.
Погляди зосереджені на кожній постаті, що перетинає горизонт.
Нарешті.
Ватага, що наближається, — це стіна рогів і м'язів.
Але леви мають знайти слабку ланку.
І це може бути вона.
Самотній бик.
Може, він відокремився від стада,
але він у чотири рази важчий за лева,
і це одна з найнебезпечніших тварин Африки.
Зграя має підходити обережно.
Один за одним вони невимушено йдуть до нього,
наче не зацікавлені в полюванні.
Насправді вони займають кожен своє місце.
Самки по черзі атакують…
виснажуючи бика.
Тепер у бій уступають важчі самці.
Зграя настільки відточила техніку,
що всього за три хвилини
вони перемогли свого найгрізнішого суперника.
Міграція, від якої залежать леви, —
одна з мільйонів, які зумовлюють пори року.
А вони, своєю чергою,
є наслідком іншої подорожі.
Наша планета обертається навколо сонця цілий рік.
Під час руху
вона нахиляється на 23 з половиною градуси.
І саме це створює наші пори року.
Щоб зрозуміти, як, стежте за Північним полюсом.
Упродовж пів року він віддалений від сонця,
що зумовлює темряву й зиму.
Іншу половину він обернений до сонця,
і це приносить довші дні.
Саме цей річний цикл
зумовлює найбільші рухи життя на Землі.
У Північній півкулі це найбільша зміна року.
Весна.
БЕРЕЗЕНЬ
Наприкінці березня дні подовжуються швидше, ніж будь-коли.
Сонячне світло посилюється, швидко нагріваючи землю.
Це зумовлює дощі.
Північна півкуля раптом стає теплішою
і вологішою.
Ідеальна для рослин.
Земля стає зеленою.
Й одна істота використовує бум росту рослин, як ніхто інший.
Тиждень тому
ця пустельна сарана в Ефіопії
була полохливою відособленою істотою, яка мало рухалася.
Та вже ні.
Коли кількість їжі стрімко зростає,
сарана переходить у режим рою.
Рій починає пересуватися
й розмножуватися вдесятеро швидше.
Коли їхня кількість зростає,
вони оголюють землю.
Щоб знайти все більше їжі,
вони мають рухатися далі.
Рій росте.
І росте.
Пожираючи кожну рослину на своєму шляху.
Та це лише початок.
Пішки вони можуть рухатися недалеко.
Аби дістатися далі,
вони мають змінити форму.
Вони відрощують крила.
Тепер, зі ще більшим апетитом,
усе скопище здіймається в небо.
Вони їдять…
і летять далі.
Їдять…
і летять далі.
Вони об'єднуються, щоб утворити колосальний рій,
який налічує 200 мільярдів комах.
Найбільший за останні 70 років.
Він споживає 400 000 тонн їжі
кожного дня.
Отже, якщо весь рій має прогодуватися,
він має рухатися далі й швидше.
Він пролітає по 100 кілометрів на день
скрізь поля й міста.
Він пролітає скрізь цілу низку країн…
і найдивовижніше,
що він навіть перетинає Червоне море.
ПАКИСТАН
Це перший раз, коли рій перетнув Гімалаї та досяг Тибету.
Куди б він не подався,
усюди сіє хаос.
Він рухатиметься, поки зміна пір року не принесе посуху.
Бо коли їхня їжа зникне…
зникнуть і вони.
КВІТЕНЬ
У квітні тривалість дня на півночі продовжує зростати.
Більш тривале й інтенсивне сонячне світло нагріває океани,
створюючи велике цвітіння водоростей
і раптовий надлишок їжі.
Для однієї істоти це час подорожувати.
Опівночі на віддаленому острові біля Британської Колумбії…
під землею…
щось непокоїться.
Цей моржик чорногорлий щойно вилупився,
але його чекає найважча подорож.
Пташа ще не їло
і йому терміново потрібна їжа.
Мама кличе пташеня.
По всьому острову голодні пташенята вилазять зі своїх нір
за батьківськими покликами.
Але якщо вони хочуть попоїсти зараз,
то будуть розчаровані.
Це єдиний морський птах,
який може харчуватися виключно в морі.
Малечі лише треба туди дістатися.
Пташенята ще не можуть літати,
тож до океану вони
йдуть пішки.
Очікування ночі має сенс, щоб уникнути хижаків,
однак стає складніше бачити, куди йти.
А коли ти завбільшки з м'яч для гольфу,
будь-що може стати перешкодою.
Їхній шлях може бути перекритий найнижчими колодами…
і найменшими струмками.
Для декого подорож скінчена ще до її початку.
Але не для цієї пташечки.
Нарешті морський берег.
Це остання земля, якої пташа торкнеться за два роки.
Щоб знайти матір,
пташа гукає в темряву.
Знову разом.
Але пташеня досі не їло.
Щоб дістатися до найближчої їжі, вони невпинно гребуть
протягом неймовірних 70 кілометрів.
Тут мама нарешті може пірнути,
щоб зібрати пташеняті його першу страву з криля.
Але це лише коротка зупинка.
Пара пропливе ще тисячу кілометрів.
Це місячна міграція до багатих північних морів,
де на них чекає бенкет.
Мабуть, це найдовша подорож будь-якого новонародженого птаха.
Оскільки влітку океани такі багаті,
моржики можуть провести все життя в морі.
ТРАВЕНЬ
За 1 600 кілометрів на північний захід від Гаваїв
лежить віддалена земля.
Лейсан.
Тут живе один з найбільших у світі морських птахів.
Альбатрос гавайський.
Це пташеня, якому шість тижнів,
стане найвидатнішим мандрівником на далекі відстані,
пролітаючи мільйони кілометрів за своє 60-річне життя.
Але зараз, у віці чотирьох місяців,
воно не літає
і ніде не мандрує.
На відміну від моржиків,
воно залежить від їжі, яку приносять
його батьки.
Але вони можуть рибалити на відстані 3 000 кілометрів.
Тож іноді доводиться зачекати.
Під проливним дощем…
на сильних вітрах…
та на палючій спеці.
Кожен птах, що перетинає горизонт, приносить надію.
Альбатрос.
Але не той.
Чорноногий.
Хоча він майже точно приніс їжу.
Голодуючи, альбатрос гавайський випробовує удачу.
Очевидно, для цієї матері сім'я понад усе.
Але те, що схоже на рятівне коло,
може бути смертним вироком.
По всьому острову гинуть пташенята.
У наших океанах стільки пластику,
що він досягає навіть найвіддаленіших островів на Землі.
Його приносить течія.
Батьки плутають маленькі шматочки на воді з їжею і приносять їх своїм дітям,
випадково вбиваючи їх.
Майже точно, що в кожної пташки на острові є пластик у животі.
Ті, кому згодовують забагато, помирають з голоду.
Альбатроси гавайські в найбільшій небезпеці.
Вони споживають більше пластику, ніж будь-який інший птах.
І з кожним роком ситуація все гірша.
Нарешті, після майже трьох тижнів у морі…
батько птахи повертається.
Після такої довгої розлуки
їм треба відновити зв'язок.
Це може бути остання їжа для пташеняти.
І майже точно вона містить пластик.
Його батько повертається в подорож Тихим океаном.
І пташеня залишається напризволяще.
Але для нього це ще не кінець.
Альбатроси зазвичай відригують важко перетравлювані частини,
такі як дзьоби й кістки кальмара.
Відригування запальнички й кришок від пляшок — це складніше випробування.
Але це пташеня
вибороло життя.
І завдяки цьому
цей птах на крок ближче до зльоту.
За кілька тижнів, за відповідного вітру,
він нарешті зможе дебютувати
як один з найбільших океанських мандрівників.
Шлях нахиленої планети через космос впливає на одне місце більше,
ніж на будь-яке інше.
ЧЕРВЕНЬ
Літо на півночі.
Арктика тепер повернена прямо до сонця,
вона цілодобово купається в сонячному світлі,
і крижаний океан тане.
Аби вижити в цьому мінливому світі,
життя має рухатися разом із ним.
Дім цього молодого білого ведмедя так сильно змінюється щороку,
що він не може залишатися на обмеженій території.
Натомість він мусить мандрувати тисячі кілометрів
у пошуках тюленів.
Але кожного літа, коли крига починає танути,
йому доводиться менше ходити…
і більше плавати.
Майже по вісім годин на день.
Він відчуває запах здобичі за 30 кілометрів.
Тож він знає, що бородатий тюлень поруч.
Тюлень не знає про небезпеку.
І ведмідь має зробити так, аби той не дізнався.
Успішність полювання з води дуже низька.
Може, третього разу пощастить.
Цей молодий ведмідь ще не освоїв мистецтва переслідування з моря.
Але це важливо для нього.
Йому доведеться покладатися на це вміння щороку все більше.
Наш клімат теплішає.
І найбільший вплив це має
на Арктику.
Цього року температура підіймається
до неймовірних 38 градусів за Цельсієм…
топлячи морський лід швидше, ніж будь-коли.
Й одна арктична тварина страждає більше, ніж багато інших.
Аби прогодуватися, моржі потребують наявності морського дна на мілині,
купи молюсків,
і льодовиків, на яких можна відпочити.
Але тепер менше місць для цього.
Що робить кожне літо складнішим за попереднє.
Особливо для нової матері.
Три дні тому їй довелося покинути стадо, щоб народити дитинча.
І відтоді вона не покидає маляти.
Матерям, що вигодовують потрібно вдвічі більше їжі.
Але вони не можуть залишати своїх малят, поки самі годуються.
Тому вона має вирушити на пошуки інших,
аби ті допомогли доглянути маля.
Новонароджений морж здатний плавати з першого дня.
Але він ще недостатньо сильний, аби подорожувати далеко.
Тож у першу подорож
його підвозять.
Оскільки льодовиків щороку менше,
вони пливуть далі, щоб знайти допомогу.
А до того часу його матір не може попоїсти.
Навіть коли вони знаходять інших,
крига має бути достатньо низькою, щоб маля вилізло.
Надто високо.
Наче саме те.
Але з дефіцитом відповідної криги
місця стає обмаль.
Це не ті вітання, які їм були потрібні.
Навіть коли криги вдосталь,
коли ніхто не може допомогти, вона не може їсти,
і має залишатися з дитинчам.
Їхні пошуки мають тривати.
Маля буде залежати від неї наступні три роки.
Куди б вона не подалася,
вони відправляться разом.
У наступному десятилітті лід може повністю зникнути.
Якщо це станеться,
навіть найдосвідченішим мандрівникам Арктики,
можливо, уже буде нікуди податися.
Наприкінці червня
північ відчуває повний вплив нахилу Землі
й отримує більше денного світла, ніж будь-коли.
І в одному кутку Тихого океану
це створює найкращі можливості року.
Шість місяців
Берингове море Аляски здається мертвим і порожнім.
Та одного дня в червні…
усе змінюється.
Прибувають горбаті кити,
які пливли сюди цілий місяць…
на найбільшу подію в їхньому календарі.
Їх тисячі.
Через Тихий океан
прямують і інші мандрівники.
Буревісник сивий поспішає встигнути…
пролітаючи 1 000 кілометрів за день без зупинок.
Подія така важлива,
що вони прибувають з іншого кінця світу.
Відстань у 65 000 кілометрів —
це найдовша міграція тварин на Землі.
Мільйон із них приєднується до китів.
Усі прибули попоїсти.
Це одне з найбільших зібрань життя на Землі.
Тут п'ять місяців тому
було лише сім годин світла на день.
А тепер 17.
Ці зміни спричиняють вибух кількості планктону та крилю.
Для китів це може бути єдиний раз, коли вони їдять за цілий рік.
За літо
кожен збирає 900 тонн їжі.
У них усіх є лише 90 днів, щоб з'їсти стільки, скільки зможуть.
Скоро дні скоротяться,
і прийде кінець великому бенкету.
Тоді всі повернуться на південь.
Можливості подорожі нахиленої планети можуть бути величезними,
але швидкоплинними.
Після місяця довгих літніх днів
температура в північній частині Тихого океану досягає піку.
Океанський хижак помічає зміни
й установлює новий курс.
Акула тигрова
на тисячокілометровій одіссеї через Тихий океан.
Керуючись магнітним полем Землі,
вона пливе прямісінько до своєї цілі.
До острова Лейсан.
І вона не єдина.
Цей вид здійснює найдовші подорожі з усіх акул.
І полює на більшу кількість тварин, ніж будь-хто інший.
І навіть на птахів.
Пташеня гавайського альбатроса не їло,
відколи його покинули батьки два тижні тому.
Щоб знайти їжу,
він має покинути острів.
Але найбільшим морським птахам у світі потрібен сильний поштовх.
Порив вітру може з'явитися будь-якої миті.
У липні висока температура океану генерує тропічні бурі в морі…
приносячи до Лейсану вітер,
а молодому альбатросу — білет звідсіля.
Вітерець продовжує наростати,
доки не вистачить навіть для підняття альбатроса.
А чорноногі пташенята завжди летять першими.
Перший політ пташенят недовгий.
Тут часто він же буває і останнім.
Тигрові акули вже чатують.
І вони дуже ефективні.
Для молодих альбатросів це не надто обнадійливо.
Та або зараз,
або ніколи.
Якщо досягне відкритого океану,
може не торкнутися землі ще п'ять років.
Та помилка неприпустима.
Час викинути обережність на вітер.
Час летіти.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба