‫לייסן.‬
‫אי מבודד באוקיינוס השקט.‬
‫ביתו של גוזל אלבטרוס לייסן זה.‬
‫הוא מוכן לטיסת הבכורה שלו לאוקיינוס הפתוח.‬
‫אבל אין מקום לטעויות.‬
‫כרישים טיגריסיים.‬
‫הם שחו 1,000 ק"מ כדי להגיע הנה‬
‫והגיעו בדיוק בזמן לעונת הפריחה.‬
‫העזיבה תהיה המסע המסוכן ביותר בחייו.‬
‫אבל אלו שכניו, גוזלי האלבטרוס שחורי-הרגל,‬
‫שמנסים ראשונים.‬
‫נחיתה קשה.‬
‫בדיוק מה שהכרישים מחכים לו.‬
‫עכשיו תורו.‬
‫כשרוחות הקיץ מתגברות,‬
‫התנאים סוף סוף מתאימים עבורו לפרוש כנפיים‬
‫ולעוף.‬
‫הוא באוויר לראשונה בחייו.‬
‫אבל כשעוצמת הרוח צונחת פתאום…‬
‫גם הגוזל צונח.‬
‫בלי רוח,‬
‫הוא חסר אונים.‬
‫הוא ברח במזל.‬
‫הוא יצא לדרך.‬
‫ייתכן שלא ייגע שוב ביבשה במשך חמש שנים‬
‫בעודו עובר מאות אלפי קילומטרים‬
‫ברחבי האוקיינוס בחיפוש אחר מזון.‬
‫- כוכב הלכת המופלא 2 -‬
‫- פרק 2: בעקבות השמש -‬
‫הכוכב שלנו פועל על אנרגיה סולארית.‬
‫לקרני השמש לוקח שמונה דקות להגיע אלינו.‬
‫אבל בגלל הנטייה של כדור הארץ,‬ ‫הן לא פוגעות בפני הקרקע שלו באופן שווה.‬
‫אנרגיה סולארית זו מגיעה בכמויות משתנות‬
‫בתקופות שונות של השנה,‬ ‫תלוי איפה היא פוגעת.‬
‫ובחצי הכדור הצפוני,‬
‫העלייה העצומה בכמות שמגיעה עם הקיץ‬
‫מעוררת אינספור מסעות.‬
‫- יולי -‬
‫בתחילת יולי,‬
‫כרי הדשא באירופה מקבלים יותר אור שמש‬
‫מאשר בכל תקופה אחרת בשנה.‬
‫וזה גורם לתקופה עמוסה מאוד עבור הדבורים.‬
‫מעטות החיות שעובדות קשה יותר‬ ‫כדי לנצל את עושרו של הקיץ.‬
‫כדי לייצר חצי ק"ג דבש בלבד,‬
‫על מושבת דבורים לעוף 90,000 ק"מ‬
‫ולבקר מעל מיליון פרחים.‬
‫ואנחנו ניצלנו את עמלן במשך אלפי שנים.‬
‫בכוורת הביתית הזו בגרמניה,‬
‫שישים אלף דבורים עובדות יחד‬ ‫כאורגניזם-על אחד.‬
‫וכשהמלכה הגדולה מטילה ביצה כל 30 שניות,‬
‫זו מושבה שעולה על גדותיה כעת.‬
‫עשויות להיות עוד 40,000 דבורים‬ ‫שמתפתחות בכוורת הזו.‬
‫ופשוט אין מספיק מקום לכולם.‬
‫אורגניזם-העל צריך להתפצל.‬
‫אלו שעוזבות מתאספות בכניסה.‬
‫וכשהן מגיעות למסה קריטית,‬ ‫הן הופכות לנחיל.‬
‫עליהן למצוא בית חדש.‬
‫אבל התחנה הראשונה‬ ‫היא רק עמדת היערכות קרוב לכוורת.‬
‫תוך כמה דקות,‬ ‫30,000 דבורים מתאספות סביב המלכה,‬
‫שהנחיל מגן עליה כעת.‬
‫בחוץ, הם חשופים לאיתני הטבע.‬
‫אז הן במרוץ למצוא מקום אחר לגור בו.‬
‫סיירות יוצאות בחיפוש אחר בית מתאים.‬
‫חור בעץ בגודל, בגובה, ובזווית הנכונה לשמש.‬
‫זה נראה אפשרי.‬
‫אבל הוא מוצל מדי.‬
‫קטן מדי.‬
‫כבר תפוס.‬
‫רגע, מה עם זה?‬
‫הוא נראה מבטיח.‬
‫כן, זה יתאים בהחלט.‬
‫אז עכשיו היא חוזרת לעמדת ההיערכות‬
‫כדי לשכנע את שאר המושבה.‬
‫והיא עושה זאת באמצעות ריקוד.‬
‫זווית ריקוד הנענוע ביחס לשמש‬
‫אומרת להם באיזה כיוון נמצא החור,‬
‫ומשכו אומר להם כמה רחוק הוא.‬
‫וככל שהמקום טוב יותר, הופעתה חזקה יותר.‬
‫אחרות חוזרות לקדם את ממצאיהן.‬
‫אבל התנועות שלהן פשוט לא מספיקות‬ ‫בהשוואה לשלה.‬
‫העניין בה גדל.‬
‫ודבורים נוספות יוצאות לבדוק את החור החדש.‬
‫זוהי ועדה לחיפוש בתים.‬
‫נראה שהן מסכימות,‬
‫והן חוזרות להפיץ את החדשות לשאר הנחיל.‬
‫לשם כך, על הסיירות לגעת בכל דבורה ודבורה.‬
‫ובאופן מדהים, תוך חצי שעה בלבד,‬
‫כל ה-30 אלף מוכנות לעזוב.‬
‫עם הגעתן, כל דבורה מרססת פרומון ביער,‬
‫ובכך עוזרת לאחרות למצוא את הקן החדש.‬
‫עוד ועוד דבורים מגיעות למקום החדש.‬
‫כולן מצטרפות להפצת המסר הכימי.‬
‫תוך כמה שעות, כל הנחיל ביצע את המעבר.‬
‫דבורים מסוגלות לנוע כך רק‬
‫כשאנרגיית השמש מספקת להן מספיק מזון‬
‫כדי לבנות מחדש את המושבה שלהן מאפס.‬
‫אז בשבועות הקרובים‬
‫הן יצטרכו להיות עסוקות כמו, ובכן, דבורים.‬
‫- קנדה -‬
‫ביולי, ככל שמגיעים צפונה יותר,‬
‫כך יש יותר אור יום.‬
‫ולתקופה קצרה בלבד,‬
‫העלייה הזו בכמות האנרגיה הסולארית‬
‫הופכת את הטונדרה הארקטית לכרי דשא עשירים‬
‫שמושכים יותר ממיליון אווזי קוטב.‬
‫הם עפו לאורך צפון אמריקה,‬
‫מרחק של 5,000 ק"מ,‬
‫ובאו הנה כדי להתרבות.‬
‫הקיץ הארקטי קצר,‬
‫אז האווזים מתחילים להטיל מיד.‬
‫הנקבה יושבת היטב על הקן.‬
‫בעוד הזכר משגיח מפני אויבים.‬
‫והוא לא צריך להמתין זמן רב.‬
‫שועלי שלג חיים כאן כל השנה,‬
‫והם מחכים בשקיקה לשובם של האווזים.‬
‫הישרדותו של השועל‬ ‫תלויה באספקה קבועה של ביצים.‬
‫אבל אווזי קוטב מטילים רק מקבץ אחד בשנה.‬
‫והם מגנים עליו בחייהם.‬
‫עם זאת, שועל אחד עלול‬ ‫לגנוב יותר מ-1,000 ביצים בעונה.‬
‫למרות האבדות האלה…‬
‫הרבה ביצים בוקעות.‬
‫אולי זה שיא הקיץ,‬ ‫אבל זה עדיין הקוטב הצפוני.‬
‫אז הגוזלים נשארים עם אמם כדי להתחמם.‬
‫אבל יש רק מקום מוגבל מתחת לכנף אחת.‬
‫ובכל זאת, עדיף לזוז מהדרך‬
‫כשהתושבים הגדולים יותר של הטונדרה יעברו.‬
‫איילי הצפון עצמם מהווים סיכון מועט.‬
‫אבל הם מביאים עימם צרות.‬
‫דובי גריזלי עוקבים אחריהם‬ ‫בתקווה לארוחה קלה.‬
‫ונוכחותם מעוררת סערה במושבה.‬
‫כל גוזל שנמצא בדרכם נשאב אל הבטן.‬
‫כשהדברים נהיים מסוכנים,‬
‫הגיע הזמן‬ ‫שהגוזלים האלה יחלו את חיי המסע שלהם.‬
‫המשפחה מתקדמת לעבר הביטחון שבמים.‬
‫תוך שמונה שבועות בלבד,‬ ‫כשכוח השמש מתחיל לדעוך כאן,‬
‫הגוזלים יערכו את טיסתם הראשונה דרומה,‬
‫כל הדרך אל מפרץ מקסיקו.‬
‫- מפרץ מקסיקו -‬
‫לא כל החיות נודדות כשהעונות משתנות.‬
‫אריות שולטים באותה טריטוריה שנה אחר שנה.‬
‫אז הלהקה הזאת בסרנגטי שבמזרח אפריקה‬ ‫מסתמכת על טרף שיגיע אליה.‬
‫כרגע, זה שיא העונה היבשה,‬
‫ומישורי העשב הארוכים שבהם האריות האלה חיים‬
‫ריקים יחסית.‬
‫אבל הדברים עומדים להשתנות.‬
‫מאות אלפי גנואים בדרך אליהם.‬
‫יחד, זוהי הנדידה היבשתית הגדולה ביותר‬ ‫בכדור הארץ.‬
‫העדר אוכל בדרכו‬ ‫כמעט 5,000 טונות של עשב ביום,‬
‫מה שאומר שעליו להמשיך בתנועה.‬
‫דבר שהאריות סומכים עליו.‬
‫לעשב היבש הארוך יש ערך תזונתי מועט,‬
‫אבל העדר חייב לעבור דרכו.‬
‫והאריות יודעים את זה.‬
‫העשב מהווה גלימת היעלמות יעילה מאוד.‬
‫כדי למנוע מהם לזהות את הריח שלה,‬
‫הלביאה מתקרבת נגד כיוון הרוח.‬
‫אורבת.‬
‫ועוצרת.‬
‫כל תנועה…‬
‫מדודה.‬
‫צעד רשלני אחד עלול לחשוף את נוכחותה.‬
‫כל תזוזה בעשב‬
‫עלולה להיות איום אפשרי עבור העדר.‬
‫זו רק פנינייה.‬
‫אזעקת שווא.‬
‫או אולי לא.‬
‫המיקום שלה כמעט מושלם.‬
‫רק 20 מטרים מהמטרה שלה.‬
‫אחרי חודשים כמעט ללא מזון,‬ ‫זוהי ארוחה חיונית.‬
‫הלהקה תצטרך להפיק את המרב מהנדידה‬
‫בזמן שהיא עוברת.‬
‫בקרוב, העדרים יעזבו את שטח האריות,‬
‫וינועו צפונה‬ ‫בחיפושם הבלתי נגמר אחר מרעה טרי.‬
‫- אוגוסט -‬
‫אוגוסט הוא החודש החם ביותר‬ ‫בחצי הכדור הצפוני.‬
‫- צפון אמריקה -‬
‫ובאי ונקובר שבקנדה,‬
‫יש חיה אחת שמחזור החיים שלה תלוי‬ ‫בטמפרטורות הגבוהות הללו.‬
‫כשהשחר מפציע מעל אגם סידר,‬
‫משהו מתרחש במעמקיו.‬
‫הראשנים כאן מעבירים את לילותיהם‬ ‫במים עמוקים וקרירים.‬
‫עכשיו, כשהשמש זורחת,‬ ‫הם עושים את דרכם לאורך האגם.‬
‫בתחילה, מדובר במאות.‬
‫ואז באלפים.‬
‫כולם שוחים למים הרדודים שטופי השמש.‬
‫המים כאן חמים בחמש מעלות מאשר במעמקי האגם,‬
‫וזה יאיץ את הפיכתם לקרפדות.‬
‫אבל כשהלילה יורד,‬
‫הם חוזרים חזרה אל הביטחון שבמעמקים.‬
‫עד למחרת בבוקר.‬
‫כל יום הם חוזרים על המסע.‬
‫שמש.‬
‫שחייה.‬
‫מזון.‬
‫וחוזר חלילה.‬
‫זה נראה מושלם.‬
‫אלא שאחרים מנצלים את השגרה היומית שלהם.‬
‫זחלי שפירית.‬
‫הם טורפי מארב‬
‫בעלי מלתעות הניתנות להארכה.‬
‫ויש להם תיאבון בריא.‬
‫עלוקות עיוורות מסיירות בקרקעית הבוצית.‬
‫ברגע שהן תופסות משהו…‬
‫הן מוצצות את הדם שלו.‬
‫במשך כל הקיץ,‬
‫הראשנים ממשיכים בנסיעה היומית שלהם.‬
‫עד שאחרי כמה שבועות…‬
‫הם מתחילים להיראות כמו קרפדות קטנטנות.‬
‫בכך שרתמו את אנרגיית השמש,‬ ‫הם גדלו במהירות.‬
‫עכשיו הם מפסיקים את השגרה היומית שלהם‬
‫ומתכוננים למסעם אל היער.‬
‫גם כאן‬
‫טורפים מחכים.‬
‫נחשי בירית מתמחים באכילת דו-חיים.‬
‫אם כי נדיר שיש להם תפריט עשיר כזה.‬
‫בסופו של דבר, הכמות העצומה‬ ‫של הקרפדות הצעירות מנצחת את הנחשים.‬
‫הניצולים התפשטו אל היער,‬
‫שם הם יבלו בארבע השנים הבאות.‬
‫עד שיגיע זמנם לחזור לאגם כדי להתרבות.‬
‫באמצע הקיץ נותר רק מעט שלג‬ ‫בצפון-מערב החוף המערבי של אמריקה.‬
‫מי שלגים ממלאים את הנהרות,‬
‫מוכנים לשאת נוודים שייתכן שעושים‬
‫את המסע הכי תובעני ויוצא דופן‬
‫שבעל חיים כלשהו מתמודד מולו.‬
‫סלמון אדום.‬
‫והם שוחים במעלה הנהר כדי להתרבות.‬
‫- אלסקה -‬
‫אחרי שלוש שנים שבהן אכלו בים ברינג‬
‫הם מוצאים את דרכם‬ ‫על פני מאות קילומטרים של אוקיינוס,‬
‫מונחים על ידי השדה המגנטי של כדור הארץ‬
‫והיכולת המדהימה שלהם לזהות את טעם הנהר‬
‫שבו הם בקעו.‬
‫הם אחד ממיני הדגים הבודדים בעולם‬ ‫שיכולים לעבור ממי ים למים מתוקים.‬
‫ובמהלך החודש הבא,‬
‫הם יעברו 200 ק"מ במעלה הזרם,‬
‫מעבר לאגם איליאמנה,‬ ‫לבריכות ההשרצה שלהם שנמצאות ממש אחריו.‬
‫- אגם איליאמנה -‬
‫זה המסע האחרון‬ ‫שדגי הסלמון האלו יעשו בחייהם.‬
‫כשהם נכנסים לנהר, הם מפסיקים לאכול…‬
‫ומשקיעים את כל המאמצים שלהם במאבק בזרם.‬
‫אשדים מהירים ומפלים גבוהים לא עוצרים בעדם.‬
‫ארבעה שבועות לתחילת המסע שלהם,‬
‫הגוף שלהם מתחיל להשתנות.‬
‫גוונים אדומים מופיעים בצדדיהם.‬
‫אלה צבעי הרבייה שלהם.‬
‫וככל שהדג אדום יותר, הוא חזק יותר.‬
‫לאחר כמה שבועות בקושי אפשר לזהות אותם.‬
‫הלסתות של הזכרים הפכו למקורות מעוקלים‬
‫עימם הם ילחמו להשיג בת זוג.‬
‫אבל בריכות ההשרצה שלהם‬ ‫עדיין במרחק של כ-100 ק"מ.‬
‫וממש במעלה הנהר,‬
‫ישנם טורפים שמוכנים ליירט אותם.‬
‫דובים תלויים בנדידת הסלמון השנתית‬
‫כדי להשמין לקראת החורף הקרב.‬
‫וכרגע, הם רעבים מאוד.‬
‫במהלך הנדידה,‬
‫דוב בוגר יכול לאכול 40 דגי סלמון ביום.‬
‫דגי הסלמון מהירים וזריזים.‬
‫אבל כשהמים נהיים רדודים יותר…‬
‫היתרון עובר לדובים.‬
‫כמה קילומטרים במעלה הנהר,‬
‫הדגים מגיעים סוף סוף לאגם איליאמנה.‬
‫אחד מנתיבי המים הבתוליים האחרונים באמריקה.‬
‫בריכות ההשרצה שלהם שוכנות ממש במעלה הנהר.‬
‫אבל בינתיים, דגי הסלמון מחכים‬
‫שהביציות של הנקבות ישלימו את התפתחותן.‬
‫אבל הצרות שלהם עוד לא נגמרו.‬
‫האגם הזה הוא ביתם של כלבי הים‬ ‫היחידים באמריקה שחיים במים מתוקים.‬
‫דגי הסלמון לא אכלו כבר שמונה שבועות,‬
‫אבל הם עוד יכולים‬ ‫לנצח בשחייה את הטורפים הללו.‬
‫כלבי הים משנים אסטרטגיה‬
‫ומתחילים להסתתר במקום גלוי.‬
‫בהתנהגות שנדיר לראותה,‬
‫הם מחכים שהסלמון יגיע אליהם.‬
‫למרבה ההפתעה,‬ ‫הם מתעלמים מהזכרים ששוחים ממש מולם…‬
‫והולכים על הנקבות‬
‫שעמוסות בביציות עשירות בקלוריות.‬
‫אבל על כל סלמון שנתפס,‬
‫אלפים מצליחים לעבור.‬
‫מוכים וחבולים מהמסע הארוך שלהם,‬
‫הם הגיעו סוף סוף לבריכות ההשרצה שלהם.‬
‫לאחר שהגיעו, זכרים ונקבות מתחלקים לזוגות‬
‫ונלחמים יחד על אתרי הקינון הטובים ביותר.‬
‫לבסוף, הם מזדווגים.‬
‫זו הפעם היחידה שהם יעשו זאת.‬
‫הם נתנו הכול‬ ‫כדי להשלים את הנדידה האדירה הזאת.‬
‫חייהם נגמרו.‬
‫החומרים המזינים מגופם הנרקב מפרים את המים.‬
‫קרבן שמבטיח שהדור הבא‬
‫יזכה להתחלה הטובה ביותר לחיים.‬
‫- האוקיינוס הארקטי‬ ‫סקנדינביה -‬
‫אוגוסט בצפון החוג הארקטי.‬
‫אחרי שלושה חודשים של אור יום רציף,‬
‫נותר רק מעט קרח ים.‬
‫וזה הופך את החיים לקשים מאוד‬ ‫לדוב הקוטב הזה‬
‫ולגוריה בני השמונה חודשים.‬
‫לפני שלושה חודשים‬ ‫הם צדו כלבי ים עתירי שומן על הקרח.‬
‫עכשיו עליהם לשחות ברציפות‬ ‫במשך ימים על גבי ימים‬
‫בחיפוש אחר כל מזון שיוכלו למצוא.‬
‫דובי קוטב משתמשים באנרגיה גדולה פי חמישה‬ ‫בשחייה מאשר בהליכה.‬
‫וזה מתחיל לגבות מחיר מהגור הקטן ביותר שלה.‬
‫הוא מתקשה לעמוד בקצב.‬
‫אבל אמו רעבה מדי מכדי לחכות זמן רב.‬
‫היא מריחה מזון איפשהו באי הזה.‬
‫והשחפים הצוללים הם סימן שהיא קרובה.‬
‫עבור הטורף היבשתי הגדול ביותר בעולם,‬
‫הגוזלים האלה אינם ארוחה של ממש.‬
‫אם כי הם יתנו דחיפה נחוצה לגורים…‬
‫אם הם יצליחו לרדת אליהם בזמן.‬
‫הגור החלש לא בטוח באחיזתו.‬
‫עד שהוא הגיע, זה כבר מאוחר מדי.‬
‫כשהמזון דל כל כך,‬
‫אין זמן למנוחה.‬
‫הטיפוס בחזרה אמור להיות קל.‬
‫בהחלט נראה שאח שלו מסתדר בקלות.‬
‫אבל אחרי השחייה הארוכה ההיא,‬ ‫לגור החלש לא נשארה אנרגיה.‬
‫מאחר שהוא לא מסוגל לעקוב אחריהם, הוא נבהל‬
‫ופונה לכיוון הלא נכון.‬
‫החלקה כאן פירושה נפילה של 15 מטר‬ ‫על הסלעים שמתחת.‬
‫אימא שלו לא שמה לב לבעיות שלו,‬
‫היא עד כדי כך נואשת לארוחה נוספת.‬
‫ההישרדות שלו תלויה בקרבה שלו לאמו.‬
‫אם הוא לא יצליח לעמוד בקצב,‬ ‫היא תיאלץ לנטוש אותו.‬
‫הוא הצליח.‬
‫רק כדי לגלות שהוא צריך עדיין להמשיך הלאה.‬
‫זה מסע שהגור הצעיר הזה עלול לא לשרוד.‬
‫כשקרח הים בקיץ נמס מוקדם יותר מאי פעם,‬
‫דובי הקוטב נאלצים לשחות יותר ויותר.‬
‫עבור בעלי חיים שרגילים לנוע על קרח,‬
‫השינויים האלה עלולים להתברר כגדולים מדי.‬
‫- ספטמבר -‬
‫במרחק של 6,000 ק"מ דרומית לקוטב הצפוני,‬
‫השמש הקיצית מחממת‬ ‫גם את המים הרדודים של המפרץ הפרסי,‬
‫והופכת את הים כאן לחם ביותר בעולם.‬
‫- המפרץ הפרסי -‬
‫וזה מושך את הדגים הכי גדולים באוקיינוס.‬
‫הכריש הלווייתני.‬
‫אחרי מסע של אלפי קילומטרים,‬
‫הוא הגיע בזמן‬ ‫לאחת מהארוחות הטובות ביותר בשנה שלו…‬
‫והוא בדרך למקום מסוים.‬
‫מי שדות הנפט של אל שאהין.‬
‫עמודי האסדות משמשות כשוניות,‬
‫ומספקות בית למאות מינים.‬
‫תנועת כלי שיט אסורה‬ ‫בטווח של חצי קילומטר מכל אסדה,‬
‫וכך נוצרים מקלטים ימיים‬ ‫בהם דגים יכולים להשריץ בבטחה.‬
‫למשל, דגי טונה.‬
‫הם יכולים להתרבות רק כשהמים‬ ‫בטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס או יותר.‬
‫אז בקיץ, כשהמפרץ הכי חם,‬
‫הם מתאספים ומשחררים מאות מיליוני ביצים.‬
‫פני המים נהיים סמיכים מביצים.‬
‫ובשביל זה הכריש הלווייתני חצה אוקיינוסים.‬
‫כשהוא מכניס מים דרך פיו שברוחב מטר,‬
‫הוא אוסף את הביצים.‬
‫עוד כרישים מגיעים להצטרף לסעודה.‬
‫אבל זה הים החם ביותר בעולם.‬
‫ואחרי שאכלו כמה שעות בכל בוקר,‬
‫הכרישים הלווייתניים יצטרכו‬ ‫לשוב למעמקים הקרירים.‬
‫בשיא עונת ההשרצה,‬
‫ייתכן שיהיו כאן יותר ממאה על כל ק"מ רבוע.‬
‫זהו אחד המפגשים הגדולים ביותר‬ ‫של כרישים לווייתניים בעולם.‬
‫ואפילו יותר מדהימה היא העובדה‬ ‫שהוא תועד לראשונה רק ב-2010.‬
‫- סהרה -‬
‫בחזרה לסרנגטי,‬
‫מיליון גנואים וזברות עדיין בתנועה,‬
‫עוקבים אחר השמש והגשם בחיפוש אחר מרעה טרי.‬
‫- נהר המארה -‬
‫ובתוך ההמון,‬
‫חיים חדשים.‬
‫סייח הזברה הזה ומשפחתו‬ ‫נעים בין עדרי הגנו מטעמי בטיחות.‬
‫הוא רק בן ארבעה שבועות,‬
‫ועמידה בקצב עם העדר הוא מאבק יומיומי.‬
‫אך המכשול הגדול ביותר שלו נמצא ממש לפניו.‬
‫נהר המארה.‬
‫הזרם החזק שלו‬
‫גובה את חייהם של 6,000 בעלי חיים בשנה.‬
‫חצייתו תהווה אתגר גדול‬ ‫לסייח שמעולם לא שחה.‬
‫העדר מתקרב לשפת הנהר.‬
‫אף אחד לא רוצה להיות הראשון שיחצה.‬
‫אבל ככל שהמספרים גדלים,‬
‫הלחץ גובר על אלו שבחזית.‬
‫ברגע שאחד מתחייב,‬
‫הסכרים נפרצים.‬
‫אבל הסייח והמשפחה שלו מחכים.‬
‫גנואים רבים טובעים בצפיפות.‬
‫ועדיין, הזברות מחכות מאחור.‬
‫ובצדק.‬
‫תניני יאור באורך חמישה מטרים.‬
‫בין הגדולים באפריקה.‬
‫ייתכן שהזוחלים הענקיים האלה‬ ‫לא אכלו מאז התקופה הזו אשתקד.‬
‫עם כל כך הרבה מטרות לבחירתם,‬
‫הם יכולים להרשות לעצמם לקחת את הזמן.‬
‫בקרוב, אולי,‬
‫התנינים יסיימו לאכול עד שובע.‬
‫אין להם מזל.‬
‫הזברות לא יכולות לחכות יותר.‬
‫עליהן להישאר עם העדר.‬
‫אז הסייח הצעיר חייב לשחות עכשיו על חייו.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬