Laysan.
Egy távoli sziget a Csendes-óceánon.
A Laysan-albatroszfióka otthona.
Készen áll, hogy életében először kirepüljön a nyílt óceánra.
De nem szabad hibáznia.
Tigriscápák.
Ezer kilométerről jöttek ide,
és idejében érkeztek a fiókaszezonra.
A távozás élete legveszélyesebb útja lesz.
De a szomszédok, a feketelábú albatroszfiókák
indulnak elsőként.
Vízre szállás.
A cápák épp erre várnak.
Most rajta a sor.
Az élénkülő nyári szelek
végre megfelelő körülményeket teremtenek, hogy kitárja a szárnyait
és felszálljon.
Életében először felrepül a levegőbe.
De amikor a szellő hirtelen alábbhagy…
a fióka is lehuppan.
Szél híján
tehetetlen.
Nagy szerencsével megmenekült.
És felszáll.
Lehet, hogy a lába öt évig nem érint szárazföldet,
miközben több százezer kilométert fog megtenni
az óceán felett, élelmet keresve.
BOLYGÓNK CSODÁI 2.
2. FEJEZET: KÖVESD A NAPOT!
Bolygónk napenergiával működik.
A Nap sugarai nyolc perc alatt érnek el minket.
De a Föld dőlésszöge miatt nem egyenletesen érik a felszínt.
Ez a napenergia változó mennyiségben érkezik hozzánk
az év különböző szakaszaiban, attól függően, hol éri el a Földet.
Az északi féltekén
a nyári hatalmas energialöket
számtalan vándorlás elindítója.
JÚLIUS
Július elején
Európa virágos rétjei több napfényt kapnak,
mint az év bármely más szakában.
És ez igen szorgos időszak a méheknek.
Kevés állat dolgozik többet, hogy kihasználja a nyár bőségét.
Fél kiló méz előállításához
egy méhcsaládnak 90 000 kilométert kell repülnie
és több mint egymillió virágot meglátogatnia.
Mi pedig már évezredek óta élvezzük a munkájuk gyümölcsét.
Ebben a németországi házi kaptárban
60 000 méh dolgozik együtt egyetlen szuperorganizmusként.
És mivel a nagyobbik királynő 30 másodpercenként lerak egy petét,
ez a kolónia már zsúfolásig megtelt.
Még akár további 40 000 méh fejlődhet ebben a kaptárban.
És egyszerűen nincs elég hely mindnyájuknak.
A szuperorganizmusnak ketté kell válnia.
A költöző csapat tagjai a bejáratnál gyülekeznek.
És amikor elérik a kritikus tömeget, rajzásba kezdenek.
Új otthont kell találniuk.
De az első állomás csak egy pihenő a kaptár közelében.
Pár perc múlva 30 000 méh gyűlik össze a királynő körül,
akit most a raj véd.
A szabadban ki vannak szolgáltatva az elemeknek.
A verseny célja, hogy másik lakóhelyet találjanak.
A felderítők megfelelő otthont keresnek.
Egy odút egy megfelelő méretű és magasságú fán, amit megfelelő szögben ér a napfény.
Ez jó lehet.
De túl árnyékos.
Ez túl kicsi.
Ez már foglalt.
Na és ez?
Ígéretesnek tűnik.
Igen, ez jó lesz.
Visszatér a pihenőhöz,
hogy meggyőzze a kolónia többi tagját.
Méghozzá tánccal.
A tánc Naphoz viszonyított szöge megmutatja nekik,
hogy az odú melyik irányban található,
míg az időtartama tudatja velük, milyen messze van.
Minél jobb a hely, annál vehemensebb az előadás.
Mások is visszatérnek, hogy reklámozzák, mit találtak.
De a táncuk nem ér fel az övével.
Egyre nő körülötte az érdeklődés.
És újabb méhek indulnak el megvizsgálni az új odút.
Egy házkereső bizottság.
Úgy tűnik, egyetértenek,
és visszatérnek, hogy továbbadják a hírt a raj többi tagjának.
Ehhez a felderítőknek egymás után meg kell érinteniük minden egyes méhet.
Hihetetlen módon, csupán fél óra múlva
mind a 30 ezren készen állnak a távozásra.
Érkezéskor minden méh feromont szór szét az erdőben,
így segít másoknak megtalálni az új fészket.
Egyre többen érkeznek az új helyre.
Mind összefognak és közösen terjesztik a kémiai üzenetet.
Pár órán belül az egész raj elfoglalja új fészkét.
A méhek csak akkor tudnak így elköltözni,
ha a Nap energiája elegendő táplálékot biztosít
a kolóniájuk újjáépítéséhez.
Így az elkövetkező hetekben
olyan szorgosnak kell lenniük… mint a méheknek.
KANADA
Júliusban minél északabbra megyünk,
annál több a napfény.
És egy rövid időre
a napenergia ilyetén növekedése
az északi-sarki tundrát zöldellő rétté varázsolja,
amely több mint egymillió sarki ludat vonz oda.
Hosszában szelték át Észak-Amerikát,
5000 kilométert tettek meg,
és költeni jöttek ide.
A sarkvidéki nyarak rövidek,
ezért a ludak azonnal elkezdenek tojni.
A tojó mozdulatlanul ül a fészekben.
Addig a gúnár őrködik, ha ellenség bukkanna fel.
Nem kell sokáig várnia.
A sarki rókák egész évben itt élnek,
és alig várják a ludak visszatérését.
A róka túlélése a folyamatos tojásellátmánytól függ.
De a sarki ludak évente csak egy fészekaljat tojnak.
És az életük árán is megvédik.
Mindazonáltal egy róka akár 1000 tojást is ellop egy szezonban.
A veszteségek ellenére
rengeteg fióka kikel.
Lehet, hogy a nyár derekán járunk, de ez akkor is az Északi-sarkvidék.
Tehát a fiókák anyával maradnak, a jó melegben.
De a szárnyak alatt korlátozott a férőhely.
Mégis jobb, ha elbújnak,
amikor a tundra nagyobb lakói áthaladnak.
Maguk a rénszarvasok nem jelentenek veszélyt.
De baj jár a nyomukban.
Grizzly medvék követik őket egy könnyű lakoma reményében.
És a jelenlétük megzavarja a kolóniát.
Ha egy fióka az útjába kerül, elkapja.
Mivel egyre veszélyesebb a helyzet,
ideje, hogy ezek a fiókák megkezdjék vándoréletüket.
A család a biztonságot adó víz felé tart.
Nyolc hét múlva, amikor a Nap ereje fogyatkozni kezd,
a kislibák megkezdik első útjukat délre,
egészen a Mexikói-öbölig.
MEXIKÓI-ÖBÖL
Nem minden állat vándorol az évszakok változásával.
Az oroszlánok ugyanazt a területet uralják évről évre.
Így ez a falka a kelet-afrikai Serengetiben az idejövő zsákmányra számít.
Éppen tetőzik a száraz évszak,
és a hosszúfüvű szavanna, ahol ezek az oroszlánok élnek,
eléggé kihalt.
De ez hamarosan megváltozik.
Több százezer gnú tart feléjük.
Együtt alkotják a Föld legnagyobb szárazföldi vándorlását.
A hatalmas csorda naponta közel 5000 tonna füvet legel le,
vagyis folyamatosan mozgásban kell lenniük.
És erre számítanak az oroszlánok.
A száraz, magas fű tápértéke kevés,
de a csordának át kell haladnia rajta.
És ezt az oroszlánok is tudják.
A fű a láthatatlanság hatékony köpenyét biztosítja nekik.
Hogy ne érezzék meg a szagát,
az oroszlán a széllel szemben közeledik.
Lopakodik.
Majd megáll.
Minden mozdulata
kiszámított.
Egy óvatlan lépés felfedheti a jelenlétét.
Bármilyen mozgás a fűben
potenciális veszélyt jelenthet a csordára.
Ez csak egy gyöngytyúk.
Téves riasztás.
Vagy talán mégsem.
Szinte tökéletes helyzetben van.
Csupán 20 méternyire a zsákmányától.
A több hónapos éhkopp után létfontosságú ez a táplálék.
A falkának ki kell használnia az alkalmat,
amíg a csorda itt halad át.
A gnúk hamarosan elhagyják az oroszlánok területét,
észak felé folytatják a véget nem érő kutatást zöld legelők után.
AUGUSZTUS
Az augusztus az északi félteke legmelegebb időszaka.
ÉSZAK-AMERIKA
És a kanadai Vancouver-szigeten
él egy állat, amelynek az életciklusa függ a magasabb hőmérsékletektől.
Amint hajnalodik a Cedar-tó felett,
a mélyben megmozdul valami.
Az ebihalak itt egész éjjel a mély, hideg vízben rejtőznek.
De most, napkelte után, elindulnak a tó másik végébe.
Kezdetben több százan.
Aztán több ezren.
Mindannyian a napsütötte sekély víz felé tartanak.
Itt a víz öt fokkal melegebb, mint a tó mélyén,
és ez felgyorsítja a békává való átalakulást.
De ha leszáll az éj,
visszamennek a biztonságos mélybe.
Másnap reggelig.
Mindennap megismétlik ezt az utat.
Nap.
Úszás.
Táplálkozás.
Újra.
Tökéletesnek tűnik.
Kivéve, hogy mások húznak hasznot a mindennapi rutinjukból.
Szitakötő lárvák.
Lesből támadó ragadozók,
kinyújtható fogóálarccal.
És az étvágyuk hatalmas.
Vak piócák járőröznek az iszapos tófenéken.
Ha elkapnak valamit…
kiszívják a vérét.
A nyár folyamán
az ebihalak folytatják a napi ingázást.
Amíg néhány hét múlva…
már apró kis békáknak tűnnek.
A Nap energiájának felhasználásával gyorsan megnőttek.
Most felhagynak a mindennapos rutinjukkal,
és felkészülnek az átköltözésre az erdőbe.
Itt is
ragadozók várnak rájuk.
A harisnyakötő kígyók kétéltűek fogyasztására szakosodtak.
Azonban ritkán ilyen bőséges a választék.
Végül a rengeteg fiatal béka túl soknak bizonyul a kígyóknak.
A túlélők szétszélednek az erdőben,
ahol a következő négy évet töltik.
Egészen addig, amíg vissza nem térnek a tóhoz szaporodni.
Nyár közepéig kevés a hó Amerikában, a Csendes-óceán északnyugati partvidékén.
Az olvadékvíz megtölti a folyókat,
készen áll a vándorok szállítására, akik talán
a legkülönösebb és legmegerőltetőbb utat teszik meg
az összes állat közül.
Vörös lazac.
A folyó forrásvidékére mennek szaporodni.
ALASZKA
Miután három évig táplálkoztak a Bering-tengeren,
több száz kilométernyi óceánon át találják meg az utat
a Föld mágneses tere segítségével,
és döbbenetes képességük, hogy felismerik a folyó ízét,
ahol kikeltek.
Ez egyike azon kevés halfajnak a világon, amely a sós és az édesvizet is bírja.
És a következő hónapban
200 kilométert tesznek meg felfelé,
az Iliamna-tó feletti ívóhelyükre.
ILIAMNA-TÓ
Ezeknek a lazacoknak ez életük utolsó útja.
Ahogy beúsznak a folyóba, abbahagyják az evést…
és minden erejükkel a sodrást próbálják leküzdeni.
A gyors zuhatagok és a magas vízesések sem állítják meg őket.
Négy hét vándorlás után
a testük átalakul.
Piros foltok jelennek meg az oldalukon.
Ezek a párzási színeik.
Minél pirosabb a hal, annál alkalmasabb.
Még pár hét, és szinte felismerhetetlenné válnak.
A hímek állkapcsa kampós csőrré változik,
amivel megküzdenek a párjukért.
De az ívóhelyeik még mindig csaknem 100 kilométernyire vannak.
És nem sokkal feljebb
ragadozók állnak készenlétben, hogy elkapják őket.
A medvék számára létfontosságú az éves lazacvonulás,
hogy felhizlalják magukat a közelgő télre.
És most nagyon-nagyon éhesek.
A vándorlás során
egy felnőtt medve naponta akár 40 lazacot is meg tud enni.
A lazacok fürgék és mozgékonyak.
De ahogy a víz sekélyebbé válik…
a medvékhez kerül az előny.
Néhány kilométerrel feljebb
a halak végre elérik az Iliamna-tavat.
Ez Amerika egyik utolsó érintetlen vízi útja.
Már nincsenek messze az ívóhelyeik.
De a lazacok időznek egy kicsit,
míg a nőstények ikrái teljesen kifejlődnek.
Ám a bajoknak még nincs vége.
Ezekben a vizekben él Amerika egyetlen édesvízi fókafaja.
A lazacok nyolc hete nem ettek,
de még mindig gyorsabbak ezeknél a ragadozóknál.
A fókák taktikát váltanak,
és elrejtőznek a nyílt színen.
Ez igen ritkán látható viselkedés:
megvárják, hogy a lazacok menjenek oda hozzájuk.
Meglepő módon figyelmen kívül hagyják a hímeket.
A nőstényekre utaznak,
amelyek kalóriadús ikrákkal vannak tele.
Viszont minden elkapott lazac helyett
több ezernek sikerül átjutnia.
Hosszú útjuktól meggyötörten
végre valahára elérték az ívóhelyeiket.
Itt a hímek és a nőstények keresnek egy párt,
és együtt küzdenek meg a legjobb fészekhelyekért.
Majd végül párzanak.
Életükben egyetlen egyszer.
Mindent beleadtak, hogy teljesítsék ezt a heroikus vándorutat.
És az életük véget ér.
Lebomló testük tápanyagai megtermékenyítik a vizet.
Ez az áldozat biztosítja a következő generáció számára,
hogy a legjobb feltételekkel kezdődjék az életük.
JEGES-TENGER SKANDINÁVIA
Augusztus az Északi-sarkvidéken.
A három hónapon át tartó folyamatos nappal után
kevés marad ebből a tengeri jégből.
És ez nagyon megnehezíti a jegesmedve
és nyolc hónapos kölykei életét.
Három hónappal ezelőtt vastag hájú fókákra vadásztak a jégen.
Most napokon át folyamatosan úszniuk kell,
hogy bármilyen táplálékot találjanak.
A jegesmedvéktől az úszás ötször annyi energiát vesz el, mint a vándorlás.
És ez kezdi megviselni a kisebbik bocsot.
Nehezen tud lépést tartani.
De az anyja túlságosan éhes, nem tud sokáig várni.
Érzi az élelem szagát ezen a szigeten.
A zuhanórepülő sirályok pedig arra utalnak, hogy közel van.
A Föld legnagyobb szárazföldi húsevőjének
ez a pár fióka a fél fogára sem elég.
Bár a bocsoknak nagy szükségük lenne az energiapótlásra…
ha le tudnak menni érte, mielőtt elfogy.
A gyengébbik bocs bizonytalan léptekkel óvakodik lefelé.
Mire odaér, már késő.
A szűkös élelem miatt
nincs idő pihenni.
Elvileg nem nehéz visszamászni.
Úgy tűnik, a testvére lendületesen halad is felfelé.
De a hosszú úszás után a gyengébb bocsnak fogytán az ereje.
Nem tud utánuk menni, pánikba esik,
és rossz irányba indul.
Ha megcsúszik, 15 métert zuhan az alatta lévő sziklákra.
Az anyja nem veszi észre, hogy küszködik,
annyira ki van éhezve valami táplálékra.
A bocs élete függ attól, hogy az anyja közelében maradjon.
Ha nem tud lépést tartani vele, kénytelen lesz magára hagyni.
Sikerült.
De kiderül, hogy még tovább kell mennie.
Lehet, hogy ezt az utat ez a fiatal bocs már nem él túl.
Mivel a nyári tengeri jég korábban olvad, mint eddig bármikor,
a jegesmedvéknek az évük nagyobb részét kell úszással tölteniük.
Az eddig jégen vándorló állatok számára
ezek a változások túlságosan nagynak bizonyulhatnak.
SZEPTEMBER
Az Északi-sarktól 6000 kilométerre délre
a nyári napsütés felmelegíti a Perzsa-öböl sekély vizét is,
így a tenger vize itt a legmelegebb a bolygón.
PERZSA-ÖBÖL
És ez idevonzza az óceán legnagyobb halát.
A cetcápát.
Több ezer kilométeres vándorlás után
idejében megérkezett az év egyik legjobb táplálkozási programjára…
és egy bizonyos hely felé tart.
Az Al Shaheen olajmezők vize.
A platformok zátonyként működnek,
és több száz faj számára biztosítanak otthont.
A fúrótornyok fél kilométeres körzetében nem járhat hajó,
így tengeri menedékhelyek alakulnak ki, ahol a halak biztonságban ívhatnak.
Például a tonhalak.
Csak akkor tudnak szaporodni, ha a víz legalább 25 Celsius-fokos.
Nyáron, amikor az öböl vize a legmelegebb, összegyűlnek,
és több százmillió ikrát raknak le.
A víz felszínét vastagon belepik az ivadékok.
A cetcápa ezért úszott ide óceánokon át.
Méteres száját kitátva úszik,
így gyűjti be az ikrát.
Újabb cápák érkeznek a lakomára.
De ez a legforróbb tenger a Földön.
És minden reggel, a pár órányi táplálkozás után
a cetcápáknak vissza kell térniük a hűvösebb mélységbe.
Az ívási időszak csúcsán
több mint százan is lehetnek itt négyzetkilométerenként.
Ez a cetcápák egyik legnagyobb gyülekezete a Földön.
És az még érdekesebb, hogy ezt csak 2010-ben filmezték le először.
SZAHARA
A Serengetiben
milliónyi gnú és zebra folytatja vándorlását
a Nap és az eső nyomában, új legelők után kutatva.
MARA FOLYÓ
És a nagy tömegben
egy új élet.
Ez a zebracsikó és a családja a gnúk között vonul, így biztonságosabb.
Még csak négyhetes,
és számára mindennapos küzdelem lépést tartani a csordával.
Ám a legnagyobb akadály még előtte áll.
A Mara folyó.
Sebes sodrású vize
évente hatezer állat életét követeli.
Az átkelés nagy megpróbáltatás lesz a csikónak, mivel még sohasem úszott.
A csorda a folyó partjához ér.
Egyikük sem akar elsőként átkelni.
De ahogy egyre többen vannak,
annál nagyobb a nyomás az elöl állókon.
Ha egy rászánja magát,
megindul az áradat.
De a csikó és a családja még vár.
A nagy tülekedésben sok gnú a vízbe fullad.
A zebrák még mindig kivárnak.
És jó okuk van rá.
Öt méter hosszú nílusi krokodilok.
Afrika legnagyobbjai közé tartoznak.
Ezek az óriási hüllők talán tavaly ilyenkor ettek utoljára.
Olyan sok préda közül választhatnak,
hogy nem kell sietniük.
Hátha nemsokára
megtelik a krokodilok gyomra.
De nem úgy néz ki.
A zebrák nem várhatnak tovább.
A csordával kell maradniuk.
A fiatal csikónak most az életéért kell úsznia.
A feliratot fordította: Kwaysser Erika