‫מיליון גנואים,‬
‫אחרי צעדה של 1,000 ק"מ,‬
‫מתמודדים עם המכשול הגדול ביותר‬ ‫בנדידה השנתית שלהם.‬
‫נהר מארה שבטנזניה.‬
‫זברות נודדות איתם. חלקן, נקבות עם סייחים.‬
‫ומחכים להם…‬
‫תנינים.‬
‫ככל שהסייח קטן יותר,‬ ‫כך הסיכויים שלו נמוכים יותר.‬
‫והוא אחד הקטנים ביותר.‬
‫הוא מנסה להישאר קרוב ככל האפשר לאמו.‬
‫אלה שנפרדים לא סביר שישרדו.‬
‫הוא מתקשה לעמוד בקצב.‬
‫כל שהוא יכול לעשות זה לבעוט‬
‫בזמן שאחרים נופלים קרבן.‬
‫הסחות הדעת נמשכות מספיק זמן‬
‫כדי לאפשר לו להגיע לאמו…‬
‫ולהמשיך את צעדתם‬ ‫עם העדר הגדול ביותר בעולם.‬
‫- כוכב הלכת המופלא 2 -‬
‫- פרק 3: הדור הבא -‬
‫- אוקטובר -‬
‫יש בעלי חיים שנותנים לצאצאיהם‬ ‫את ההתחלה הטובה ביותר לחיים…‬
‫באמצעות מסעות מדהימים באמת.‬
‫ולא רק היעד שלהם חשוב, אלא גם העיתוי.‬
‫חוף האוקיינוס השקט של מקסיקו.‬
‫החוף נראה נטוש.‬
‫אבל מתחת לחול,‬
‫אלפי בעלי חיים בתנועה.‬
‫אבקועים של צב ים זיתני.‬
‫באוקטובר,‬ ‫החול בדיוק בטמפרטורה הנכונה לגיחה.‬
‫הראשונים שעולים אל פני השטח‬
‫אינם זזים.‬
‫כל תנועה עלולה למשוך תשומת לב.‬
‫עליהם לחכות לאחרים.‬
‫הם עומדים להתחיל‬
‫את המסע המסוכן ביותר בחייהם.‬
‫ועדיף לעשות את זה ביחד.‬
‫עבור הציידים…‬
‫זו הסעודה הגדולה ביותר של השנה.‬
‫הם תופסים חצי מהאבקועים שמגיחים בחוף.‬
‫אבל הצבים הקטנים ממשיכים להגיע בכמות כזו‬
‫שהטורפים פשוט לא יכולים לעמוד בקצב.‬
‫וזה הסיכוי היחיד שלהם להגיע למים.‬
‫הגאות יורדת.‬
‫המצב נעשה מסוכן עוד יותר‬ ‫עבור הצבים הקטנים.‬
‫הסיכוי היחיד שלהם הוא ללכת בעקבות האחרים.‬
‫חלק מגיעים למים הרדודים.‬
‫אבל אפילו עכשיו הם לא בטוחים.‬
‫אלה ששורדים‬
‫ישחו חזק יותר ב-24 השעות הבאות‬
‫משישחו אי פעם.‬
‫בזמן מסעם, השדה המגנטי של כדור הארץ‬ ‫מטביע בהם את חותמו.‬
‫סמן מנטלי שינחה אותם חזרה‬ ‫כשיגיע זמנם להתרבות.‬
‫כל צב ים זיתני‬
‫יבלה את 15 השנים הראשונות בחייו‬ ‫באוקיינוס השקט‬
‫כשהוא אוכל וגדל לבד.‬
‫- האוקיינוס השקט‬ ‫דרום אמריקה -‬
‫כל אחד מהם יעבור מאות אלפי קילומטרים‬
‫עד שיום אחד הם ישנו כיוון…‬
‫ויתחילו את המסע הארוך בחזרה לחוף שבו בקעו.‬
‫לראשונה מזה יותר מעשור,‬
‫הצבה המתבגרת הזו‬
‫פוגשת אחרים מסוגה.‬
‫רבע מיליון מהם.‬
‫המפגש הגדול ביותר של צבים בכדור הארץ.‬
‫כאן היא תזדווג,‬ ‫ואז תשחה לחוף כדי להטיל ביצים.‬
‫היא כבר לא אבקוע קטן.‬
‫אבל המים הרדודים מרתיעים עדיין לא פחות.‬
‫יבשה.‬
‫הראשונה שהיא נוגעת בה מזה 15 שנה.‬
‫עכשיו יש לה דברים דחופים לעשות.‬
‫הביצים שלה מוכנות להטלה,‬
‫ועליה לחפור להן קן.‬
‫אם היא תניח אותן מתחת לקו הגאות,‬
‫הם יטבעו.‬
‫אבל רחוק מדי מהמים‬
‫והם עלולים להתייבש.‬
‫אז האמצע פופולרי מאוד.‬
‫בעוד אלפי בוגרים נוספים מגיעים,‬
‫עד 80 אחוז מהביצים שהוטלו כאן‬
‫נשברות בטעות על ידי נקבות מקננות אחרות.‬
‫אבל כל כך הרבה ביצים מוטלות‬
‫שמיליונים יוותרו ללא פגע, עמוק בחול.‬
‫היא מטילה מאה בערך.‬
‫ובזאת עבודתה הסתיימה.‬
‫אבל בשנה הבאה, באותו זמן,‬
‫היא תחזור לחוף הזה בדיוק כדי להטיל שוב‬
‫ותמשיך לעשות זאת במשך שארית חייה.‬
‫- דרום האוקיינוס האטלנטי -‬
‫רוב המסעות שנעשים כדי להתרבות‬
‫כמעט שלא השתנו במשך אלפי שנים.‬
‫בחלק נידח של האוקיינוס האטלנטי,‬ ‫מזרחית לדרום אמריקה,‬
‫שוכנים איי פוקלנד.‬
‫פילי ים מגיעים לכאן כדי להתרבות‬
‫כבר אלפי שנים.‬
‫כאן בחוף הזה בסוף אוקטובר,‬
‫יש רק גורים.‬
‫האימהות שלהם עזבו אותם לפני שבועות,‬ ‫ועכשיו עליהם לדאוג לעצמם.‬
‫בעוד כמה ימים, גם הם יעזבו‬
‫ויתחילו את חייהם כנוודים‬ ‫במים העמוקים של האוקיינוס.‬
‫אבל הם עוד לא למדו לשחות.‬
‫בריכת החוף המוגנת הזאת‬
‫נראית כמו מקום טוב לעשות את זה.‬
‫הם עורכים היכרות עם הים.‬
‫הם עושים את תנועות השחייה הנכונות‬ ‫באופן אינסטינקטיבי,‬
‫אבל הם עדיין לא מסוגלים להבין מהי סכנה.‬
‫אורקות.‬
‫לווייתנים קטלניים.‬
‫זו לא להקה שהגיעה באקראי.‬
‫הם עברו מאות קילומטרים‬ ‫כדי להגיע הנה בדיוק בזמן הזה.‬
‫לפני 20 שנה,‬
‫הנקבה הראשית גילתה‬ ‫מתי הגורים הולכים לבריכת הילדים שלהם.‬
‫וכשהגאות תעלה, מתי גם היא תוכל להגיע אליה.‬
‫עד אז, עליה לחכות.‬
‫אם היא תשגה בתזמון המתקפה שלה,‬
‫היא תיתקע על הסלעים.‬
‫כשהגאות בחצי הגובה,‬
‫זהו עומק שמספיק בדיוק עבור לווייתן קטלן.‬
‫הגורים לא מזהים את האיום,‬
‫אפילו כשהוא ממש מולם.‬
‫היא צריכה שאחד הגורים יהיה במים,‬
‫אבל זה עדיין רדוד באופן מסוכן עבורה.‬
‫פנייה לא נכונה‬
‫והיא עלולה להיתקע.‬
‫הגורים כמעט בהישג יד.‬
‫היא צופה ומחכה‬
‫שאחד יתקרב מספיק כדי לחטוף אותו.‬
‫היא נושאת אותו לים כשהוא עדיין בחיים.‬
‫נקבת האורקה הזאת היא היחידה שצדה כך.‬
‫והיא עושה זאת בשביל כל המשפחה שלה.‬
‫הגור נשאר בחיים שעות.‬
‫האורקות האלה למדו לנצל‬
‫את המסעות השנתיים של פילי הים לכאן‬ ‫כדי להתרבות.‬
‫ואולי באופן מפליא במידה שווה,‬
‫הם יודעים בדיוק מתי עליהם לחזור בכל שנה.‬
‫רבייה בטוחה, עבור בעלי חיים מסוימים,‬
‫פירושה הימנעות מההמון.‬
‫ניו זילנד.‬
‫היבשה האחרונה הראויה למגורים‬ ‫שבני האדם הגיעו אליה.‬
‫כדי להגיע הנה,‬
‫הפולינזים נאלצו‬ ‫לחצות אלפי קילומטרים של אוקיינוס פתוח.‬
‫וכך גם כל בעל חיים.‬
‫אבל בכל זאת,‬ ‫מבקר אחד עורך מסע של 6,000 ק"מ‬
‫לאורך האוקיינוס הדרומי מדי שנה‬
‫לפינות המבודדות ביותר באי.‬
‫הוא ביישן ומסתורי.‬
‫פינגווין טאוואקי עב-מקור.‬
‫פינגווין הג'ונגל.‬
‫הוא מטפל בגוזל שלו, בן שמונה שבועות,‬
‫כשבת הזוג שלו בים בחיפוש אחר מזון.‬
‫אם הוא לא יעשה זאת כראוי,‬ ‫היא עלולה לעזוב אותו.‬
‫שיעורי הגירושים של הפינגווינים גבוהים.‬
‫אז כדאי לו להרחיק את כולם.‬
‫בת זוגו חזרה לחוף‬ ‫אחרי יום עמוס של איסוף מזון.‬
‫אבל לא קל לעלות לחוף.‬
‫זו שאלה של תזמון.‬
‫כמעט!‬
‫יפה מאוד.‬
‫כדי להגיע לגוזל הרעב שלה,‬
‫עליה לעבור סלעים,‬
‫שורשים,‬
‫ונקיקים.‬
‫זה וולט, בסגנון של פינגווינים.‬
‫אבא יכול רק לצפות בקנאה.‬
‫ככל שהגוזל גדל, כך גם תאבונו.‬
‫כדי לעמוד בדרישה,‬
‫על האם להשלים את מסלול המכשולים בג'ונגל‬
‫שוב‬
‫ושוב.‬
‫כדי לגדל את הגוזל שלה,‬ ‫היא תלך מרחק של מרתון‬
‫ותשחה יותר מ-1,000 קילומטרים.‬
‫והיא תאבד עד חצי ממשקל הגוף שלה.‬
‫אבל זה לא עוצר בעדה.‬
‫ואז, אחרי עשרה שבועות ארוכים,‬
‫נמאס לה סוף סוף.‬
‫עם סיום שירות המשלוחים,‬
‫הרעב דוחף את הגוזל אל הים.‬
‫יש הרבה אוכל זמין קרוב לחוף,‬
‫אבל באופן מוזר, הוא מתרחק בשחייה עם אחרים‬
‫וממשיך לשחות אלפי קילומטרים‬
‫עד אמצע הדרך לאנטרקטיקה.‬
‫- ניו זילנד -‬
‫זה המסע הבודד הארוך ביותר‬ ‫של פינגווין כלשהו‬
‫וכנראה גם חסר טעם.‬
‫- האוקיינוס הדרומי -‬
‫- אנטרקטיקה -‬
‫משערים שאבות אבותיהם התחילו‬ ‫לעשות זאת לפני שני מיליון שנה‬
‫כשניתן היה למצוא את המזון שלהם רק כאן.‬
‫וניכר שמדובר בשגרה שקשה לשבור.‬
‫- נובמבר -‬
‫בנובמבר,‬
‫עלייה בכמות אור השמש היומי‬ ‫מחממת את האוקיינוס ההודי‬
‫ומניעה את המונסון.‬
‫- האוקיינוס ההודי -‬
‫בדרכו נמצא אי חג המולד.‬
‫- אי חג המולד -‬
‫העלייה בלחות שהוא מביא מעוררת צבא רדום.‬
‫סרטנים אדומים של אי חג המולד‬
‫חיים כיום כמעט רק ביבשה.‬
‫אבל כדי לנשום,‬
‫הם עדיין זקוקים ללחות בזימים שלהם‬
‫ולים כדי להטיל בו את ביציהם.‬
‫אז הם עושים מסע שנתי לחוף,‬ ‫כפי שעשו במשך 200,000 שנה.‬
‫עם זאת, לאחרונה הרבה השתנה.‬
‫אבל העזרה נמצאת עכשיו בהישג יד.‬
‫מקומיים בנו גם גשרים מיוחדים‬
‫שמאפשרים להם לחצות כבישים עמוסים ביותר‬ ‫במהירות שלהם,‬
‫ורשת של מנהרות תת-קרקעיות מובילה אותם.‬
‫הם מגבירים את הקצב שלהם,‬
‫כי עליהם להספיק לשיא הגאות.‬
‫בלילה אחד,‬ ‫ארבעה מיליון סרטנים מגיעים לחוף.‬
‫כל נקבה מנענעת 100 אלף ביצים לתוך הגל.‬
‫הם בוקעים מיד והופכים לזחלים ששוחים חופשי.‬
‫ברוב השנים,‬ ‫הרוב המכריע נאכל או נשטף למעמקים‬
‫ולא חוזר.‬
‫אבל עם קצת מזל, בשיא הגאות בחודש הבא‬
‫הם ייסחפו חזרה לחופי האי.‬
‫- דרום האוקיינוס האטלנטי -‬
‫אלפי קילומטרים דרומה,‬
‫עוד מסע ראשון עומד להתחיל.‬
‫סוף נובמבר,‬
‫אמצע הקיץ בסוף העולם.‬
‫פטגוניה, הקצה הדרומי ביותר של אמריקה.‬
‫רק טורף יבשתי גדול אחד גר דרומית כל כך.‬
‫הפומה.‬
‫זה מצ'יטו.‬
‫האפור.‬
‫הוא בן שנה‬ ‫ועומד להתמודד עם המבחן הגדול ביותר בחייו.‬
‫לא שהוא יודע את זה.‬
‫הוא ואחותו, ניניה,‬
‫הגיעו לגיל בו עליהם להיפרד‬ ‫ועל כל אחד מהם למצוא טריטוריה משלו.‬
‫תחרות בין זכרים‬
‫פירושה שמצ'יטו יצטרך‬ ‫לנדוד הרבה יותר רחוק מאחותו.‬
‫אבל עכשיו שניהם צריכים ללמוד לצוד.‬
‫אפילו בשביל אימא שלהם,‬
‫אין אתגר גדול יותר…‬
‫מאשר לתפוס זכר גואנקו בוגר‬
‫שגדול ממנה פי שלושה.‬
‫אבל היא מומחית.‬
‫הגורים צופים מקרוב.‬
‫כדי להצליח,‬ ‫עליה להגיע למרחק של כמה מטרים ממנו.‬
‫ואז להחזיק, לא משנה כמה פראית הריצה.‬
‫על הגורים לנצל עד תום את הארוחה הקלה.‬
‫החיים הקלים שלהם עומדים להסתיים.‬
‫אימא שלהם עשתה כל מה שהיא יכולה בשבילם.‬
‫אחרי שנה ביחד,‬
‫הטריטוריה שלה כבר לא שלהם.‬
‫הגיע זמנם לעזוב.‬
‫במשך כמה שבועות, האחים נשארים קרוב זה לזה.‬
‫אבל בקרוב יהיה עליהם להיפרד.‬
‫ניניה, הנקבה,‬
‫תורשה לגור קרוב לטווח ביתה של אמה.‬
‫מצ'יטו לא.‬
‫שטחי הזכרים גדולים בהרבה.‬
‫וכדי למצוא מספיק מקום,‬
‫ייתכן שיהיה עליו ללכת מאות קילומטרים.‬
‫בפעם הראשונה בחייו,‬
‫הוא לבדו.‬
‫אחרי שבועות בתנועה,‬
‫הוא גווע ברעב.‬
‫הוא ראה איך צדים,‬
‫אבל האם הוא למד מספיק?‬
‫לא ממש.‬
‫כדי למצוא מזון, עליו להמשיך לזוז,‬
‫עמוק יותר אל תוך שטחים בלתי-מוכרים.‬
‫הוא לא מפסיק עד ש…‬
‫הוא קולט את ריחו המובהק של פגר טרי.‬
‫אבל הוא שייך…‬
‫לזכר ענק.‬
‫גודלו כפול משל מצ'יטו…‬
‫והוא יכול להרוג אותו בשניות.‬
‫אבל הוא רעב מדי מכדי לוותר עכשיו.‬
‫למרבה הפלא, הפומה הוותיק נסוג‬
‫ומאפשר לצעיר לאכול,‬
‫התנהגות נדירה מאוד בקרב זכרים.‬
‫האומץ של מצ'יטו אולי קנה לו עוד זמן,‬
‫אבל המסע שלו רק התחיל.‬
‫זכרי פומות נודדים רחוק ומהר.‬
‫כתוצאה מכך,‬ ‫מעט מאוד ידוע על חייהם העצמאיים.‬
‫משערים שמעטים שורדים את שנתם הראשונה לבד.‬
‫עם קצת מזל, הוא יהיה אחד מהם.‬
‫- דצמבר -‬
‫זה ערב חג המולד,‬
‫וחופי אי חג המולד בוהקים באדום.‬
‫אחת לעשור,‬
‫זרמי האוקיינוס מתאימים בדיוק‬ ‫לחזרתם של הסרטנים הצעירים.‬
‫וזו אחת החזרות הגדולות ביותר שנראו אי פעם.‬
‫מיליארדים מציפים את השוניות…‬
‫מבלבלים את המקומיים.‬
‫הם מנסים להגיע ליבשה‬
‫בכל דרך אפשרית.‬
‫עליהם להגיע ליער ממנו הגיעו הוריהם‬
‫ושבו יהיו בטוחים,‬ ‫אשר נמצא במרחק שני קילומטרים בלבד.‬
‫אבל ההורים שלהם לא היו בגודל ראש סיכה.‬
‫עכשיו הם משילים את שריונם,‬ ‫מחליפים את חליפות הצלילה שלהם‬
‫למשהו שקל יותר לנשום בו.‬
‫הם מוכנים.‬
‫אבל עוד לפני שהם עוזבים את החוף…‬
‫הם מותקפים על ידי מישהו בלתי צפוי.‬
‫אימא?‬
‫ניכר שסרטנים אדומים בוגרים‬ ‫אינם ידידותיים במיוחד לילדים.‬
‫הגיע הזמן לעזוב את החוף ובמהירות.‬
‫בשביל זה צריך לטפס על חומת החוף.‬
‫היא אימתנית כמו גורד שחקים עבורנו.‬
‫משהגיעו למעלה, עליהם לזחול דרך העיירה.‬
‫אבל קשה לשמור על פרופיל נמוך‬
‫כשאתה חלק מצבא של כמה מיליארדים.‬
‫העולם מאוד מאוד מסוכן‬
‫כשאתה מאוד מאוד קטן.‬
‫אז עליהם לשים לב לכל צעד.‬
‫קצה היער.‬
‫הביטחון באופק.‬
‫אבל מוקדם מדי להירגע.‬
‫נמלים צהובות משוגעות,‬
‫אשר אוכלות סרטנים צעירים.‬
‫אלה שמצליחים לעבור‬
‫יהיו בבית לחג המולד.‬
‫בחמש השנים הבאות הם יאכלו ויגדלו‬
‫לפני שיעשו את המסע חזרה לים‬
‫ויולידו סרטנים צעירים משלהם.‬
‫המסע הראשון של כל בעל חיים‬
‫יהיה כמעט תמיד המאתגר ביותר.‬
‫אבל חלקם מפחידים במיוחד.‬
‫עגורי חן צעירים‬
‫מתמודדים עם אחת הנדידות הקשות ביותר‬ ‫של ציפור כלשהי.‬
‫אחרי שהם נמלטים ממונגוליה הקפואה,‬
‫הם עפים דרומה כדי לבלות את החורף בהודו.‬
‫אבל המסע לשם לא תמיד היה קשה כזה.‬
‫לפני 45 מיליון שנה,‬
‫- מונגוליה -‬
‫האדמה מתחתיהם הייתה שטוחה יחסית.‬
‫אלא שאז היא נמחצה‬ ‫ונדחפה מעלה לקפלים אדירים,‬
‫יוצרת את רכס ההרים הגבוה ביותר בכדור הארץ.‬
‫- הודו -‬
‫ההימלאיה.‬
‫כדי לחצות אותו, על העגורים‬ ‫לעלות כעת לגובה 8,000 מטרים מעל פני הים.‬
‫ככל שהם עפים גבוה יותר,‬ ‫כך שיעור החמצן נמוך יותר.‬
‫כשהם מותשים הם פגיעים לתקיפה.‬
‫עיטים זהובים שנישאים על אוויר חם‬ ‫שעולה מהמדרונות התלולים‬
‫נוסקים מעל העגורים.‬
‫ואז הם צוללים מטה לעברם.‬
‫כדי להפיל טרף כה גדול,‬
‫הנשרים עובדים בצמדים.‬
‫המסע הראשון של הגוזל הזה‬
‫הפך למסעו האחרון.‬
‫יש מסלולים נמוכים ובטוחים יותר מזה.‬
‫אבל האינסטינקט של העגורים‬
‫הוא לטוס באותו כיוון שבו עפו תמיד.‬
‫עד לאחרונה, הם התמודדו עם ציד‬
‫ועם אבדן של רבים‬ ‫מאתרי ההאכלה המסורתיים שלהם.‬
‫ואז כפר קטן אחד בצפון הודו‬
‫שינה את גורלם.‬
‫אנשי קיצ'אן החלו להאכיל את העגורים‬ ‫ולהגן עליהם.‬
‫יותר ויותר עגורים הגיעו בכל חורף.‬
‫15,000 מהם מבקרים כעת בקיצ'אן מדי שנה.‬
‫זה המפגש הגדול ביותר של מין זה בעולם.‬
‫מבחינת הגוזלים,‬
‫המסע שלהם דרומה‬ ‫דרך רכס ההרים הגבוה ביותר בכדור הארץ‬
‫נגמר סוף סוף.‬
‫עד השנה הבאה.‬
‫בעולם המשתנה הזה,‬
‫בעלי חיים בתנועה‬ ‫זקוקים לעזרתנו יותר מתמיד.‬
‫היערות הטרופיים של יונאן‬
‫הם ביתם האחרון של פילי הבר בסין,‬ ‫שנמצאים בסכנת הכחדה.‬
‫במרץ 2020,‬
‫היער סבל מהבצורת הגדולה והארוכה ביותר‬ ‫שתועדה אי פעם.‬
‫עצים מתו‬
‫ופילים גוועו ברעב.‬
‫כשבן משפחה חדש עומד להיוולד…‬
‫העדר החליט לעבור.‬
‫אבל המסע הזה התברר כמיוחד מאוד.‬
‫הסיפור שלהם שבה את דמיונו של העולם.‬
‫הוא עסק בחיה הגדולה ביותר ביבשה‬
‫שמנסה למצוא מקום לגור‬
‫במדינה המאוכלסת ביותר בעולם.‬
‫המשפחה הלכה צפונה‬
‫אל סין שונה מאוד מזו שהשאירה מאחור.‬
‫- סין‬ ‫יערות הדרום -‬
‫במשך שמונה חודשים‬ ‫הם חצו אדמות חדשות וזרות,‬
‫אבל לא מצאו איפה להתיישב.‬
‫אז הצאצא החדש שלהם נולד תוך כדי תנועה.‬
‫לפילים, זה היה יוצא דופן מאוד.‬
‫תחילת חייו תהיה מעייפת מאוד.‬
‫אבל המשפחה, בת 17 הנפשות עכשיו,‬ ‫נאלצה להמשיך לנוע.‬
‫ועבור אלה שרק למדו ללכת,‬
‫כל משוכה היוותה בעיה.‬
‫וכל מדרון‬
‫היה תלול.‬
‫- סין -‬
‫הם המשיכו עוד 400 קילומטרים.‬
‫וככל שכיתתו רגליהם צפונה יותר,‬
‫כך הם היו שייכים פחות.‬
‫כדי לאכול או לשתות,‬
‫הם נאלצו לגנוב.‬
‫אבל למרבה הפלא,‬
‫במקום להבריח אותם,‬
‫אנשים נתנו להם לעבור בבטחה…‬
‫ואפשרו להם לבזוז.‬
‫אחרי שצעדו שנה,‬
‫הם היו מותשים.‬
‫פילים בדרך כלל ישנים בעמידה‬
‫ושוכבים רק כשהם עייפים לגמרי.‬
‫אם נמשיך לשנות את כוכב הלכת שלנו,‬
‫יותר ויותר בעלי חיים‬
‫ייאלצו לצאת למסעות חדשים כאלה.‬
‫אבל הצעד הבא שלהם‬
‫היה המיוחד מכולם.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬