A milliónyi gnú
ezer kilométeres vonulás után szembesül
éves vándorlásuk legnagyobb akadályával.
A tanzániai Mara folyóval.
Zebrák is vonulnak velük. Néhány közülük nőstény, a csikójával.
És rájuk várnak…
a krokodilok.
Minél kisebb egy csikó, annál kisebb az esélye.
És ő az egyik legkisebb.
Próbál minél szorosabban az anyja mellett maradni.
Amelyikük elszakad a csordától, valószínűleg nem éli túl.
Küzd, hogy utolérje a többieket.
Úszik, ahogy bír,
míg mások elbuknak.
Épp elég ideig elterelik róla a figyelmet ahhoz,
hogy utolérje az anyját…
és így folytathatják útjukat a világ legnagyobb csordájával.
BOLYGÓNK CSODÁI 2.
3. FEJEZET: AZ ÚJ GENERÁCIÓ
OKTÓBER
Egyes állatok utódainak élete a lehető legjobban indul
a szülők bámulatos vándorlásának köszönhetően.
És nemcsak az a lényeges, hova mennek, hanem az is, hogy mikor.
A Csendes-óceán Mexikó partjainál.
A tengerpart kihaltnak tűnik.
De a homok alatt
ezernyi állat mozgolódik.
Olajzöld fattyúteknősök.
Októberben a homok hőmérséklete pontosan megfelelő a kikeléshez.
Az első előbújók
mozdulatlanok maradnak.
A legkisebb mozgás is figyelmet kelthet.
Meg kell várniuk a többieket.
Hamarosan elindulnak
életük legveszélyesebb útjára.
És jobb, ha együtt csinálják.
A vadászok számára…
ez az év legnagyobb lakomája.
A parton kikelő fiókák felét elkapják.
De a kicsi teknősök akkora tömegben érkeznek,
hogy a ragadozók egyszerűen nem győzik.
És nekik ez az egyetlen esélyük, hogy eljussanak a vízig.
Kezdődik az apály.
A helyzet még veszélyesebbé válik a kis teknősöknek.
Az egyetlen esélyük, ha követik a többieket.
Egyesek a sekély vízbe érnek.
De még most sincsenek biztonságban.
A túlélők
a következő 24 órában keményebben úsznak,
mint egész életükben bármikor.
Vándorlás közben a tájékozódásukat a Föld mágneses mezeje segíti.
Ez a bevésődés fogja visszavezetni őket, amikor eljön a szaporodás ideje.
Minden olajzöld fattyúteknős
a Csendes-óceánon tölti élete első 15 évét,
ahol egyedül táplálkozik és növekszik.
DÉL-AMERIKA
Mindegyikük több százezer kilométert fog megtenni,
míg egy nap irányt nem váltanak,
és megkezdik a hosszú utat vissza a partra, ahol kikeltek.
Több mint egy évtized után
ez a tini teknős
most először találkozik a fajtársaival.
Méghozzá negyedmillióval.
Ez a teknősök legnagyobb gyülekezete a Földön.
Itt párosodni fog, aztán kiúszik a partra tojást rakni.
Most már nem egy aprócska teknősfióka.
De a sekély víz ugyanolyan ijesztő.
Szárazföld.
Először ér földet 15 év után.
És most sürgős dolga van.
A tojásai lerakásra készek,
és fészket kell ásnia nekik.
Ha a dagály vonala alá rakja őket,
megfulladnának.
Ám ha túl messze a parttól,
akkor kiszáradhatnak.
Így a középút környéke nagyon népszerű.
Ahogy több ezer felnőtt érkezik,
az ide lerakott tojások 80 százalékát
véletlenül más fészkelő nőstények pusztítják el.
De annyi tojás van,
hogy több millió marad sértetlen, mélyen a homokban.
Ez a teknős úgy százat rak le.
És ezzel vége a munkájának.
De jövőre, ugyanilyenkor
újra visszatér erre a partszakaszra, hogy lerakja a tojásait,
és így fog tenni élete végéig.
DÉL-ATLANTI-ÓCEÁN
A szaporodás érdekében megtett utak többsége
évezredek óta alig változott.
Az Atlanti-óceán távoli részén, Dél-Amerikától keletre fekszenek
a Falkland-szigetek.
Az elefántfókák évezredek óta
járnak ide szaporodni.
Itt, ezen a parton, október végén,
csak borjak vannak.
Az anyák hetekkel ezelőtt elhagyták őket, és most meg kell védeniük magukat.
Pár nap múlva ők is elmennek,
és megkezdik óceánjáró életüket a nyílt tengeren.
De előbb meg kell tanulniuk úszni.
Ez a védett tengerparti medence
épp megfelelő helynek tűnik ehhez.
Ismerkednek a tengerrel.
Ösztönösen helyesen végzik az úszómozdulatokat,
de egyelőre még nem képesek felmérni a veszélyeket.
Gyilkos bálnák.
Kardszárnyú delfinek.
Nem átutazóban vannak itt.
Több száz kilométert tettek meg azért, hogy pontosan most érjenek ide.
Húsz évvel ezelőtt
a vezérnőstény felfedezte, mikor mennek borjak a játszómedencéjükbe.
És amikor jön a dagály, ő is be tud jutni oda.
Addig várnia kell.
Ha rosszul időzíti a támadást,
fennakad a sziklákon.
A félmagas dagály
épphogy elég mély egy gyilkos bálnának.
A borjak nem ismerik fel a veszélyt,
még akkor sem, ha ott van az orruk előtt.
Egy vízben levő fóka kellene neki,
de a víz még mindig veszélyesen sekély.
Egy rossz forduló,
és fennakadhat.
Már majdnem eléri a kis fókákat.
Figyel és vár,
míg az egyik olyan közel nem kerül, hogy elkaphassa.
A fóka még él, miközben kiviszi a nyílt vízre.
Ez a nőstény kardszárnyú delfin az egyetlen, amelyik így vadászik.
És az egész családja érdekében teszi.
A fókakölyök még órákig él.
Ezek az orkák megtanulták, hogyan használják ki azt,
hogy a fókák minden évben idejönnek szaporodni.
És talán ugyanolyan figyelemre méltó,
hogy pontosan tudják, mikor kell évről évre visszatérniük.
A biztonságos szaporodás egyes állatoknál
a tömeg elkerülését jelenti.
Új-Zéland.
Az utolsó lakható szárazföld, ahová az ember elért.
Hogy idejussanak,
a polinézeknek több ezer kilométert kellett megtenniük a nyílt óceánon.
És valójában minden állatnak is.
Mindazonáltal egy látogató 6000 kilométert tesz meg
a Déli-óceánon át minden évben
a sziget legeldugottabb zugaiig.
Rejtőzködő és titokzatos.
A fjordlandi pingvin.
A dzsungelpingvin.
A hím gondoskodik a nyolchetes fiókáról,
míg a párja a tengeren élelmet keres.
Ha nem csinálja megfelelően, a tojó elhagyhatja.
A válások száma a pingvineknél meglehetősen magas.
Jobb, ha a hím mindenkit távol tart.
Párja egy szorgos élelemgyűjtő nap után visszatért a tengerről.
De nem könnyű kijutni a partra.
Időzítés kérdése.
Majdnem!
Szép volt.
Hogy elérjen az éhes fiókához,
át kell kelnie sziklákon,
gyökereken
és szakadékokon.
Házhoz szállítás pingvin stílusban.
Apa csak irigykedve néz.
Ahogy nő a fióka, úgy nő az étvágya is.
Hogy kielégítse az igényeit,
anyának teljesítenie kell az akadálypályát a dzsungelben
újra
és újra.
A fióka nevelése közben maratoni távot gyalogol
és több mint 1000 kilométert úszik.
És a testsúlyának akár a felét is elveszíti.
De mindez nem állítja meg.
Végül tíz hosszú hét után
most már elege van.
Mivel a házhoz szállítás véget ért,
az éhség a tengerre űzi a fiókát.
Bőven van táplálék a part mentén,
de furcsa módon inkább kiúszik a többiekkel,
és több ezer kilométert tesz meg
félúton Antarktisz felé.
ÚJ-ZÉLAND
Ez a leghosszabb út, amit bármely pingvinfaj valaha megtett,
bár valószínűleg teljesen feleslegesen.
DÉLI-ÓCEÁN
ANTARKTISZ
Feltételezések szerint az őseik kétmillió éve kezdhették el ezt,
amikor csak a nyílt vízen találtak élelmet.
És nyilvánvalóan nehéz szakítani a megszokásokkal.
NOVEMBER
Novemberben
a hosszabb ideig tartó napsütés felmelegíti az Indiai-óceánt,
és beindítja a monszunt.
INDIAI-ÓCEÁN KARÁCSONY-SZIGET
Az útjában fekszik a Karácsony-sziget.
A velejáró páratartalom-emelkedés felébreszt egy alvó sereget.
A karácsony-szigeti vörös rákok
ma már szinte kizárólag a szárazföldön élnek.
De a lélegzéshez
akkor is kell víz a kopoltyújukban
és a tengerben, ahova lerakják a petéiket.
Ezért minden évben levonulnak a partra, ahogy szoktak, már 200 000 éve.
Az utóbbi időben azonban sok minden megváltozott.
De most már itt a segítség.
A helyiek speciális hidakat is építettek,
így a saját tempójukban kelhetnek át a legforgalmasabb utakon,
és egy aluljárórendszer terelgeti őket.
Gyorsítanak,
mert dagályra oda kell érniük.
Egyetlen éjszaka alatt négymillió rák vonul le a partra.
Minden nőstény 100 000 petét ráz ki a vízbe.
Azonnal kikelnek, és szabadon úszó lárvákká válnak.
A legtöbb évben túlnyomó többségüket megeszik, vagy a mélybe mossa a víz,
és egy sem tér vissza.
De egy kis szerencsével a következő hónapban a dagály
visszasodorja őket a sziget partjaira.
DÉL-ATLANTI-ÓCEÁN
Több ezer kilométerrel délebbre
egy újabb első vándorút veszi kezdetét.
November végén,
a nyár közepén, a világ végén.
Patagónia, az amerikai kontinens legdélibb csücske.
Csak egyetlen egy nagy szárazföldi ragadozó él ilyen messze délen.
A puma.
Ő Machito.
A szürke.
Egyéves, és élete legnagyobb próbatétele előtt áll.
Noha még nem tudja.
A testvérével, Niñával együtt
elérték azt a kort, mikor el kell válniuk, hogy saját területet keressenek maguknak.
A hímek közti vetélkedés miatt
Machitónak sokkal messzebbre kell vándorolnia, mint a nővérének.
De előbb mindkettőnek meg kell tanulnia vadászni.
Még az anyjuk számára
sincs nagyobb kihívás…
mint elkapni egy felnőtt guanakó hímet,
ami háromszor akkora, mint ő.
De az anya profi vadász.
A kölykök feszülten figyelnek.
A sikerhez pár méternyire kell becserkésznie.
Aztán pedig kapaszkodnia, bármilyen rázós a menet.
A kölyköknek ki kell használniuk az ingyen ebédet.
Könnyű életük hamarosan véget ér.
Az anyjuk minden tőle telhetőt megtett értük.
Egy együtt töltött év után
ez most már kizárólag az ő területe.
Ideje távozniuk.
A testvérek néhány hétig egymás közelében maradnak.
De az útjaiknak nemsokára el kell válniuk.
Niña, a nőstény,
az anyja területe közelében maradhat.
Machito nem.
A hímek territóriuma sokkal nagyobb.
És hogy elég helyet találjon,
akár több száz kilométerre is el kell vándorolnia.
Életében most először
teljesen egyedül van.
Több hétnyi vándorlás után
most már éhezik.
Látta, hogy kell vadászni,
de vajon el is sajátította?
Még nem.
Ahhoz, hogy élelmet találjon, tovább kell mennie,
még messzebbre az ismeretlen vidékeken.
Addig meg sem áll…
amíg meg nem érzi a frissen elejtett préda összetéveszthetetlen szagát.
De a vadász…
egy hatalmas hím.
Kétszer akkora, mint Machito…
és pillanatok alatt végezhet vele.
De Machito túl éhes ahhoz, hogy most feladja.
Érdekes módon az öreg puma visszakozik,
és hagyja a fiatalt enni.
Ez rendkívül ritkán fordul elő a hímek között.
Lehet, hogy Machito időt nyert a bátorsága révén,
de az útja csak most kezdődött el.
A hím pumák rövid idő alatt nagy területet járnak be.
Ennek következtében nagyon keveset tudunk önálló életükről.
Feltételezések szerint kevesen élik túl egyedül az első évüket.
Némi szerencsével ő lesz az egyik.
DECEMBER
Szenteste van,
és a Karácsony-sziget partja élénkvörösben játszik.
Egy évtizedben egyszer
az óceáni áramlatok épp megfelelőek a rákocskák visszatéréséhez.
És ez a valaha látott egyik legnagyobb vonulás.
Milliárdok özönlenek a zátonyokra…
alaposan megrémítve a helyieket.
A szárazföldet próbálják elérni,
ahogy csak tudják.
El kell jutniuk az erdőbe, ahonnan a szüleik jöttek,
és ahol biztonságban lesznek, csupán két kilométernyire innen.
De a szüleik nem akkorák voltak, mint egy gombostű feje.
Most levedlik a páncéljukat és a búvárruhát lecserélik
másvalamire, amiben könnyebb lélegezni.
Kész.
De mielőtt még elhagynák a partot…
egy egészen váratlan támadó lepi meg őket.
Anya?
Nyilvánvaló, hogy a felnőtt vörös rákok nem igazán gyerekbarátak.
Ideje elhagyni a partot, méghozzá gyorsan.
Ehhez meg kell mászni a partfalat.
Nekik ez akkora, mint nekünk egy felhőkarcoló.
Ha feljutottak a tetejére, utána át kell mászniuk a városon.
De ezt nehéz feltűnés nélkül kivitelezni
egy több milliárdos rákhad tagjaként.
A világ nagyon-nagyon veszélyes
a nagyon-nagyon kicsi lények számára.
Vigyázniuk kell, hova lépnek.
Itt az erdő széle.
Közel a biztonság.
De még nem nyugodhatnak meg.
Ezek sárga kergehangyák.
Rákocskákat esznek.
Amelyiküknek sikerül átjutnia,
otthon lesz karácsonykor.
A következő öt évet táplálkozással és szaporodással töltik,
mielőtt visszatérnének a tengerhez,
és életet adnak a saját apró rákocskáiknak.
Egy állat első vándorútja
szinte mindig a legnehezebb az életében.
De némelyik kifejezetten félelmetes.
A fiatal pártásdarvakra
az egyik legkeményebb vándorút vár, amit madár megtehet.
A fagyos Mongóliából elmenekülve
délre költöznek, hogy Indiában teleljenek át.
Ám az út nem mindig volt ilyen nehéz.
MONGÓLIA
Negyvenöt millió évvel ezelőtt
a föld viszonylag lapos volt alattuk.
Aztán összetorlódott, majd hatalmas redőkbe gyűrődött fel,
és ezáltal kialakult a Föld leendő legmagasabb hegysége.
A Himalája.
Az átkeléshez a darvaknak
8000 méteres tengerszint feletti magasságba kell emelkedniük.
Minél magasabbra repülnek, annál kevesebb az oxigén.
Kimerülnek, védtelenek a támadásokkal szemben.
A meredek hegyoldalakról felszálló meleg levegő felemeli a szirti sasokat,
és a darvak fölé repülnek.
Aztán zuhanórepülésben zúgnak feléjük.
Ilyen nagy zsákmány elfogásához
a sasok párban dolgoznak.
A fióka első útja
az utolsó is lett.
Vannak ennél alacsonyabb, biztonságosabb útvonalak.
De a darvak ösztönösen
mindig a megszokott irányba repülnek.
Egészen a közelmúltig vadászat
és sok hagyományos táplálkozóhely elvesztése sújtotta őket.
Aztán egy kis falu Észak-Indiában
megfordította a sorsukat.
Khichan lakói etetni és védeni kezdték a darvakat.
Minden télen egyre több daru érkezett.
Közülük 15 ezren most már évente ellátogatnak Khichanba.
Ez a faj legnagyobb csoportosulása az egész világon.
A fiókák számára
a Föld legmagasabb hegyláncán átvezető utazás délre
végre befejeződött.
A jövő évig.
Napjaink változó világában
a vándorló állatoknak nagyobb szükségük van a segítségünkre, mint valaha.
Jünnan trópusi esőerdeiben található
Kína veszélyeztetett vadelefántjainak utolsó otthona.
2020 márciusában
az erdőt a történelem legsúlyosabb, leghosszabb aszálya sújtotta.
A fák kipusztultak,
és az elefántok éheztek.
Egy hamarosan születendő új családtaggal…
a csorda elhatározta, hogy elköltözik.
De ez nem volt egy hétköznapi vándorút.
A történetük megragadta az egész világ fantáziáját.
Itt világ legnagyobb szárazföldi állata,
és próbál élőhelyet találni
a Föld legnépesebb országában.
A család elindult észak felé
egy olyan Kínába, amely teljesen más, mint amit maguk mögött hagytak.
KÍNA DÉLI ERDŐSÉG
Nyolc hónapon át ismeretlen, új vidékeken vándoroltak,
de nem találtak helyet, ahol letelepedjenek.
Így a család legújabb jövevénye útközben született.
Ez rendkívül szokatlan az elefántoknál.
Az élete nagyon fárasztóan indult.
De most a 17 fős családnak tovább kellett haladnia.
Azoknak, amelyikük csak most tanult meg járni,
minden akadály gondot jelentett.
És minden emelkedő
meredek volt.
Megtettek további 400 kilométert.
Minél északabbra értek,
annál idegenebb volt minden.
Hogy egyenek vagy igyanak,
kénytelenek voltak lopni.
De érdekes módon,
ahelyett, hogy elűzték volna őket,
az emberek biztos utat adtak nekik…
és hagyták, hogy fosztogassanak.
Egy évig tartó menetelés után
teljesen kimerültek.
Az elefántok általában állva alszanak,
és csak akkor fekszenek le, ha már jártányi erejük sincs.
Ha tovább változtatjuk a bolygónkat,
egyre több állat fog
ehhez hasonló új utakra kényszerülni.
Azonban a következő lépésük volt az,
ami a legrendkívülibb az egész utazásukban.
A feliratot fordította: Kwaysser Erika