ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Ми — Карасі, і наша місія цього літа — відриватися й не зупинятися.
Це що, падати десь три поверхи?
Твої шанси вижити — один до трьох.
-Стрибати? -Так, звісно.
А я тебе підстрелю.
-Підстрелиш? -Ага.
Їм треба поставити японські туалети з підігрівом рушників.
-Аякже. Чом би й ні? -Колись тут жили черепахи,
та кому яке до них діло?
-Я проти холодних рушників. -Будь ласка, не вбийся.
Не розлий пиво.
Бо більше не дам.
О чорт.
-Я так і думав. -Клас.
-П’ять із плюсом. -Недоумок.
-Ей! -Ей. Прибули охоронці.
-Закругляймося. -Вони щось рано.
Знімаймося, пузаню.
-Так. -Ходімо, хлопці.
-Ґарі, це ти? -Ей, ти ж знаєш, що я.
-Ґарі, радий тебе бачити! -Нам уже пора?
Так, ти сам напрошуєшся.
Стій!
Лови! Вони біжать до тебе!
-Ей! -Стій!
-Я його взяв. -Не вмієш ти обійматися!
Тікай, Поупе!
Жени!
-Давай, Поупе. Погнали. -Ей!
Ану сюди, шмаркачі!
-Автобус відправляється! -Швидше, хлопці!
Ей!
-Як Ґарі жене за надбавкою. -Давай, Ґарі!
-Повільніше. -Ей, шмаркачу!
Годі. Ви доведете його до інфаркту.
Ти так близько! Лови.
-Тобі замало платять, друже. -Джей-Джею, припини.
Та ну. За цю ініціативу його аж хочеться покарати.
ВІТАЄМО В РАЮ НА ЗЕМЛІ ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
Зовнішні мілини, рай на Землі.
Місцина, де ти маєш або дві роботи, або два будинки.
Два племені, один острів.
Це Вісімка, заможна частина острова.
Тут живуть мажори.
На відміну від нас.
РИБУ НЕ ЛОВИТИ ЗОНА КАРАСІВ
А це південний квартал, чи Відруб, де живе робочий клас, який збирає посуд зі столу,
миє яхти, обслуговує перевезення.
Середовище існування — барабанний дріб —
Карасів. Тобто нас.
СУДНО «КАРАСЬ»
Карасики, сміттєва риба. З неї починається харчовий ланцюг.
Карасем бути погано, бо нас ігнорують і зневажають.
Але Карасем бути добре, бо нас ігнорують і зневажають,
тобто ми можемо робити що завгодно й коли завгодно.
-Класний улов. Заціни. -Джоне Бі.
Цієї приманки стане тижні на три.
Гидота.
Це — Джей-Джей, мій найкращий друг від третього класу.
Місцевий до самих кісток.
Крайній у династії рибалок, пияків,
контрабандистів, мстивих моряків, які живуть з океану.
Кращого серфера не знаю. Лиш йому не кажіть.
Клептоман і в майбутньому податковий шахрай.
-Як звати? -Ей.
Його ще не посадили?
Чого вони чекають? Відвали!
Мікропластик навіть не згадуй.
Ти чув про той острів? Острівець площею всього…
А це Кіара. Ми звемо її Кі.
Коли вона не рятує черепах, не слухає Марлі та
не набиває собі дельфіна, вона тусує з нами.
Та я не доганяю, чому.
З багатої сім’ї. Бере ліпше від обох світів.
Тато мене вб’є.
Її сім’я має тут ресторан «Після трощі».
Доять туристів уповну.
Так і не знаю, що її батьки думають про нас.
Мабуть, усі ми запали на неї.
Іди ти.
А це Поуп, мозок команди, фіналіст конкурсу
на стипендію Лукаса Т. Вандерхорста.
Велика голова.
Годі це щупати.
-Буду коронером. -Що?
Трохи дивний.
Кока-коли?
Його батько Гейворд — легендарний чувак.
Міг дістати все, що завгодно.
Красно дякую.
Не знаю, що Гейворд думав про дивного сина,
але то неважливо.
Він був одним із Карасів, як і ми.
Любий.
Це моя команда.
А це я сам, Джон Букер Ратлидж.
Чувак! Давай, вали звідси.
Ось тут я й живу.
-Доброго ранку, Кі. -Доброго.
Стара рибацька хатинка у плавнях, яку мій тато називав «Шато».
Це тато. Зник дев’ять місяців тому, шукаючи затонуле судно.
Хіба в морі ще зникають?
Мені його бракує.
Це мама. Вона пішла, коли мені було три.
Останнє, що я чув, вона була в Колорадо. Здається.
Дядько Ті!
А це дядько Ті.
Відколи батько зник, він наче мій опікун.
Зараз будує житло в Міссісіпі…
Привіт.
…а це означає, що зараз я сам і тусую зі своїми друзями.
Через три місяці тата визнали мертвим.
А я документів не підписав.
Не здамся, поки не побачу тіло.
Нам стало відомо,
що ти неповнолітній і живеш без батьків.
Ні.
Я щиро хочу допомогти.
Ми ж обоє цього хочемо, так?
Я з вами відвертий.
Добре. Тоді коли востаннє ти спілкувався з дядьком?
Рівно 34 хвилини тому.
А коли востаннє бачив?
Дві години й 43 хвилини тому?
Джоне, ми завтра поїдемо до дядька й поговоримо з ним.
Як його немає, віддамо тебе у патронатну сім’ю.
Ми знайдемо дім, де тобі буде безпечно й затишно.
Вони щиро думали, що я від цього зрадію.
Тут і починається ця історія.
Тата немає, дядько безвісти зник,
а ця видра погрожує патронатною сім’єю.
Джефферсон — болотне чмо.
Та мені підфартило.
Агата впевнено суне до Кілдера на зовнішніх мілинах
-Північної Кароліни… -Та ти що.
Ураган Агата того ж дня, коли УСД має мене перевіряти.
Ей, Гауі.
Мішки з піском несіть сюди.
Треба загородити.
Управління у справах дітей, слухаю.
Так, здається, нам доведеться перенести.
-Старий, вони вдвічі вищі за мене. -Удвічі вищі?
ПЛЯЖ ЗАКРИТО У ЗВ’ЯЗКУ З УРАГАНОМ
Ці хвилі не для серфінгу.
Чого б це?
О чорт!
Що за фігня?
Немає сигналу.
Немає світла. Чудово.
Ей, Джей-Джею, ти виходив?
У мене поліомієліт. Не можу.
От лайно.
Це не добре.
Це зовсім не добре.
От лайно.
-Агата постаралася? -Ага, вона.
Про що думаєш?
Що з припливом у плавні потрапила купа крабів.
І вся риба піде на краба.
А що з УСД? Це ж сьогодні, так?
Ні, вони на пором ані ногою.
Подумай.
Сам Бог велів порибалити.
-Так. -Схоже на човен контрабандистів.
Доброго ранку!
Хоч би човен Ґаффі не затонув. У нього немає страховки.
Привіт, міс Еймі! Пережили?
Так, усі живі!
Як мене очима жерла.
Я бачив.
Лиш глянь на все це.
Агато, що ти накоїла?
Пустилася берега.
І то по-чорному.
-Штормовий приплив. -Ага.
-На розчистку піде все літо. -Жах, нічого не скажеш.
Які люди в Голівуді.
Усі на інструктаж із безпеки. Явка обов’язкова.
Не можу. Тато посадив на карантин.
Ти чого, брате.
-Твій тато слабак. Прийом. -Я все чув, засранцю.
-Відпустіть сина. -Є ж правила. Після урагану йде вихідний.
-І хто це ляпнув? -Пентагон, здається. У нас є допуск.
-Є картка. -Гадаєш, я геть тупий?
Зроблю все завтра. Обіцяю.
Ні, нізащо. Зробиш усе зараз.
-Стрибай у човен. -Вали звідти.
-Як ти сядеш у той човен… -Як відчуття?
-Газу! Зроблю завтра, тату. Обіцяю. -Назад, кажу тобі.
-Тоді почистиш креветки і рибу. -Я тебе люблю.
-Прибереш срач у себе! -Повернемо його цілим.
-Обіцяю. -І твої друзі мене напрягають!
О, гарного вам раночку.
-Доброго ранку, хлопці. -Що маєш?
Сік у пакетах?
Лише трохи йоґурту й моркви.
-А мій улюблений сік? -Ага.
Готуйсь до удару.
Будьмо.
-Ми на сьомому небі. -Дайте покажу трюк.
-Страхіття. -Ей, Поупе. Додай трохи газу.
-Почалося. Я геть. -Не вдається.
-Було ж стоп’ятсот спроб. -Я зможу! Мені вдасться!
Боже! Розлив пиво мені на волосся!
Годі вже.
-Досить, буде. -Годі, Джей-Джею!
Господи, Поупе!
Ти як, Джей-Джею?
Я наче дістав п’ятою до тімені.
Кі, ти в нормі?
У нормі.
Поупе, що ти зробив?
Обмілина. Фарватер змінився.
Ти гониш.
Тут усе зміниться, напевне.
Ей, а пиво я врятував.
Вітаю, Джей-Джею.
Народ… Здається, тут на дні є яхта.
Не заливай.
-Не вірю. -Що?
Я не жартую.
У воді дійсно є яхта.
Там яхта!
От чорт, він не бреше!
Пірнаймо.
Думаєте, там є труп?
Народ, зачекайте!
-Стрибай уже, Поупе! -Сміливіше!
-Народ, ви все бачили, так? -Ага.
Це «Грейді-Уайт»!
Нова точно коштує десь півляма.
Розкішна штучка.
Саме цю яхту я бачив, коли серфив.
-Може, налетіла на пірс. -Ти серфив у шторм?
Пишаюся. Справжній Карась.
Якого біса?
Стоп. А ми знаємо, чия це яхта?
Ні, але скоро дізнаємося.
Тут надто глибоко.
Заради слабкодухих, Джей-Джею.
Я тебе не відкачуватиму. Заявляю це наперед.
От і добре.
-Джоне Бі. -Що?
Дайвер у воді, дурню.
-Дайвер у воді. -Саме так.
Пірнати за ним?
-О Боже. Минула ціла вічність! -Чорт.
Знайшов трупи?
-Є що собі забрати? -Ні.
Лиш ключ до номера.
-Ключ. -Так, ключ, Поупе.
Клас! Знайшли ключ до номера!
Про яхту треба сказати Береговій охороні.
-Може, будуть комісійні. -І геть роботу влітку.
Дякуємо, Агато. Сучко.
-Коли ти востаннє його бачила? -Перед штормом.
Що сказали в поліції?
Що можу подати заяву лише через добу, так я знаю, що тут щось не те.
Та все добре. Це ж Скутер. Він знає, що робити під час шторму.
А коли ти його востаннє бачив?
Востаннє я бачив його, як він із Сарою готував яхту.
Саро!
Ти бачила принцесу?
За будинком.
-І хай буде генератор. -Хвала Богу.
Ми живемо наче в Нікарагуа.
Воно впало не біля будинку. Вирвало з корінням.
Глянь лиш. Штормом занесло прямо в басейн.
Обережніше з цим. Роуз мене вб’є.
-Так, сер. Пане Кемерон. -Про ціну ані слова.
Вай-фай не працює. Не можу запостити.
Уізі, тут пройшов ураган, люба.
Ні.
А що робить сестра?
Рятує мишей.
Вибач. Саро!
-Я зайнята! -А що ти робиш?
Під час припливу у нірки потрапила вода.
А у птахів зараз бучний бенкет.
Птахам теж треба їсти, Саро.
Вони влаштували мишачий геноцид! Ні!
Це кругообіг усього живого, люба. Годі.
Тільки без мене.
Спершу приходять по мишей.
Я тут привів людину, якій би ти могла допомогти.
-Сара. Прикро. -Лана Ґрабс, дружина Скутера.
Ти готувала з ним судно до шторму?
Він допоміг задраїти каюту «Вибору».
-Учора ввечері? -Так.
А потім він відчалив?
-Звідси? -Так.
Ні. Ви здуріли? Наближався ураган.
А він не казав, куди збирається? Дзвонив кудись, щось згадував?
Він мені нічого не казав.
На жаль. А що з ним?
Він у порядку.
Просто десь заліг на дно, так?
-Ми знайдемо. -Співчуваю.
Дякую.
Напевне, він десь заліг на дно з ящиком пива…
-Нащо їй у Берегову охорону? -Собака.
Може, в товариство спасіння?
Я непокоюся!
-У нього діабет! -Розумію.
-Можна вас? -Ей, ми знайшли яхту.
-Вам це буде цікаво. -Ей! Тихіше тут.
-Тож… -Собака з діабетом може вмерти.
-О Боже. Діабет у собаки? -Я ж не обманюю!
Нас твоя яхта зараз не цікавить, чуєш?
Пройшло як по маслу.
І що далі?
Здогадуюся, як нам знайти власника яхти.
Хтозна, чий то номер. Чий хочеш.
-Я за. -Давайте!
Я на шухері.
Комісійні.
Без образ.
Ей, ти будеш усього лише спільником.
Блін.
Ходімо, друже.
Думав, що розвалюха у мене.
Тут узагалі триндець.
Мотель чи лабораторія мету?
Тобі судити.
Не схоже на місце, де б зупинився власник «Грейді-Уайт».
Ага. Схоже на місце, де б власника «Грейді-Уайт» убили.
Починаймо.
Говорить капітан. Судно «Карась» готується до висадки.
-Усе пучком? -Саме так.
Добре. Пан або пропав.
-Ей. -Що?
Не дай йому наламати дров.
-Інакше не буває. -Не обіцяю.
Так, знаю.
Обережно там.
Без жартів.
Добре.
Погнали.
Чому ці матраци надворі?
Після шторму їх викинуть через плісняву.
Обережно там, Джоне.
-Боже, збийся. -А що то було?
Може, просила бути обережними?
Як почула, що тебе чекає вигнання, так і мурчить:
«Ой, обережно там, Джоне Бі.
Так хочу твого джоника». Коли за неї візьмешся?
Є правило: між Карасями без романів.
-Це ж ти пристаєш до неї. -Ясно, що пристаю.
З нами для досвіду тусує багата хтива хіпі.
А чому? Не доганяю. Та яка різниця, братан?
Я знаю, що ті двері замкнені, я пробував. А ти?
Тобі треба лікуватися. Не трошки, а постійно.
Бо щойно ти бачиш дівчину в реалі, то наче…
-Що? Та нічого особливого. -Двадцять дев’ять. Це тут.
Добре.
Прибиральниця.
-Спробуємо? -Ага.
Світла нема. Камер нема. Не дізнаються.
Добре.
Заглянь до сумки. Може, десь побачиш ім’я.
-Є куртка. -Джинсові капці.
Куртка без імені.
-Але куртка класна. -Йому за 50.
Взуття від New Balance.
Чувак, підійди.
Може, вони тут рибалять.
-Дай глянути. -Ось тут.
Це за континентальним шельфом.
Це Великий вал. Там не рибалять.
Ясно.
Кави?
Ага.
Серветки на випадок, коли тобі самотньо.
Щось знайшов?
Класний несесер, але ти не дозволиш.
Ага, бо ми прийшли не за цим.
Один, один, один.
-Що найбільше бісить? -Ага.
Легко. Один відсоток внеску на екологію.
-А з цим що не так? -Іншої Землі в нас немає.
Треба відраховувати 100 відсотків і не менше.
Ага. Це ж нелогічно з фінансового погляду.
Як і знищення планети, на якій живемо.
Ей, фараони!
-Чорт! -Дзвони їм.
Не можу. Немає сигналу.
Як я втрачу стипендію, то когось вб’ю.
Може, вони просто шукають номер і туди не підуть.
Він щось показує. Вони йдуть туди.
Один, один, один, два.
Набираєш навмання. Ще не відчинив?
Зачекай. Ось.
Не знаю. За другу не знаю.
Ці координати…
А кузен казав, там можна піймати рибу-меч.
-Шість, один, шість, шість, шість. -Це ж безглуздо.
А місце для серфінгу? Може, це те, що треба.
Або косяк риби.
Ні фіга собі.
-Місце для серфінгу? -Чув про косяк риби?
Джей-Джею?
Маєш на це глянути.
Тоді зроби щось.
-Відійди. -Гаразд.
Тобі вдасться.
Ніколи не грав у бейсбол?
-Та ну! -Був у матгуртку.
-Чувак, це ж «Сіг Сауер». -Не чіпай пушку. Поклади назад!
Вона коштує купу грошей. Просто…
Ей, чувак.
Ми нічого не крадемо.
А матрац на халяву?
-Ботан? -А знаєш що?
Он там люкс Скутера Ґрабса.
-Сфоткай мене тут. -Просиш тебе сфотографувати?
Так, ніби…
Створити докази твоєї вини? Ти цього хочеш?
Вийми ліхтарик.
-Стоп, що це було? -Що?
Копи.
Двадцять вісім, двадцять дев’ять.
Що таке?
Копи.
Управління шерифа округу Кілдер.
Звалюємо?
Карасі своїх не кидають.
Без жартів. Може, звалюємо?
Можливо.
Піди та глянь у ванній.
Так, сер.
Нікого.
Що ви там робите?
О Господи.
Я ж казав. Хіба ні?
Давай. Поклади їх у пакет, добре?
Так, сер.
-Сер? -Що знайшов, від того й маєш.
Що за х…
Так.
Ага.
Неймовірно…
Це просто… нівроку.
Ага…
Добре. Ходімо.
Тут нікого.
Ото розважилися.
Могли раніше попередити.
Так, але Поуп був у математичному гуртку.
-Математичному? -Копи забрали все як з місця злочину.
А ви щось знайшли?
Чи ми щось знайшли? Ні, не думаю. Звісно ж, знайшли!
-Та ну нафіг. -Що?
Спокійно.
Нащо забирати це з місця злочину?
-Краще ми, ніж копи. -Ти гониш.
-Накрилася моя стипендія. -Ей.
У тебе ж є ми, так?
Це страшний сон.
Що сталося?
Так от, сиджу я собі в магазині
і бачу цей труп.
Його обсіли краби й жеруть собі, розумієте?
Я подумав, що краще запхнути його до морозилки й викликати вас.
Це 67. Викличте медексперта.
Я ще такого не бачив.
Скутер?
Скутер? О Боже!
Хто це?
Це Скутер Ґрабс. У шторм вийшов у море.
Зацініть фотку.
Труп.
Божевілля.
От лайно.
На якому судні?
Звідки в того чмира новенька «Грейді-Уайт».
Усі її шукають.
Добре. Та ми нічого не бачили. Ми нічого не знаємо.
У нас повна та глибока амнезія.
Як не дивно, але Поуп має рацію.
-Бачиш, я з тобою деколи погоджуюся. -Усе заперечуймо.
Не можна залишати ті гроші.
Кіаро. Не всім по кишені безлім на мобільний.
Треба все віддати Лані Ґрабс. Інакше мінус до карми.
Участь у злочині — теж мінус до карми.
Заляжемо на дно.
Якщо це означає «залишимо собі гроші», я за.
Я проти.
Що? Чому?
Просто подумайте: ідеться ж про Скутера Ґрабса,
що купляє в «Ілюмінаторі» поштучно сигарети.
Чорт, я раз бачив, як він жебракував на стоянці, бо не мав на бензин.
Ми говоримо про портового щура, у якого не було 40 баксів за раз.
Звідкіля ж «Грейді-Уайт»?
Це для довідки.
Послухай мене, Поупе. Звідки у портового щура яхта?
Проституція.
Партія коксу.
Летів нижче радару, з повітря не стежать.
У шторм ці служби не працюють.
Ти про що це, Джей-Джею?
-Вони возили контрабанду. -Контрабанду.
Зуб даю, що там на дні повно контрабанди.
Саме так.
-Підсік! -Про всяк випадок:
якщо то судно контрабандистів із забороненим товаром,
він, напевне, комусь належить.
-Це вже неважливо. -Його можуть шукати.
І буде геть тупо його забрати.
Ага, тільки щось тупі вчинки постійно дають класні результати.
Нам лиш би вигадати, як дістатися до трюму того судна.
А поки що сидимо тихо. Мов нічого не було.
Добре. А що саме треба робити?
Пивка?
Взяли.
-Ні, не буду. -Давай мені!
Залпом!
Зовнішні мілини не зрозуміти, якщо не знаєте, що таке цвинтар.
Це як тришарове бурито.
Як справи?
-Привіт. -Що тут таке?
Є ми й наші друзі,
-загублені робітничі душі з Відрубу. -Так.
-Привіт! -Привіт.
Є мажори, що живуть на два будинки.
Як правило, з вишуканих пансіонів,
фраєри зі срібною ложкою в дупі, наші природжені вороги.
А ще є заброди.
Будеш пиво?
Геть безпомічні. Приїхали з сім’єю у відпустку.
Дякую.
Привіт. Будеш пиво?
Легка здобич.
Ми — сім’я!
Якщо пригостиш.
-Справді? -Так.
Діви дуже організовані.
Візьми моїх друзів-Дів. Вони…
Дивно бачити смерть по телику.
Сидять собі тут, але насправді,
якби почався шторм, усі б обісралися.
Саро! Саро, обережно, добре?
А вона що тут робить?
Це Сара Кемерон — принцеса мажорів, подруга Кіари у восьмому класі
й ворог — у десятому.
Працюю на яхтах її тата й часто її бачу.
Що ти задумала?
А це Топпер, її не дуже приємний хлопець.
Гадає, Карасів розводять, щоб стригти газони.
Вибачте, музей зачинено.
Так, звісно, шеф.
Я лиш на хвильку.
«Королівський купець» затонув під час шторму у 1829 році
із золотом уряду Британії на 400 млн доларів.
Мрія цілих поколінь островиків.
Гарна робота, правда ж?
Так. Гарна.
Ходімо.
-Ей, Джоне Бі. -Що ти робиш?
Це тобі. Будеш?
-Мені? Так, хильну. -Привіт.
О, стій. Ей! Саро!
Саро, можна спокусити тебе смачним напоєм з Мілуокі?
Ні, дякую.
-Не надто вишуканий? -Ні, ми вже йдемо.
Ей, знаєш що? А я візьму.
Дуже дякую, старий.
Це приємно, але я питав не тебе.
Можливо, якби ти сказав «дуже прошу».
-О, дуже прошу. Дуже прошу? -Саро, я наполягаю.
Вона не хоче, довбаний козел.
Годі вам.
-Ну ти й клоун, чувак. -Кляті Карасі!
Ей, Джоне Бі.
Залишатись у тіні, пам’ятаєш?
Любий!
Народ!
Заспокойтеся!
Ей, Джоне Бі, дивись не втопися, як твій старий, чуєш?
Бий!
-Вріж йому! -Джоне Бі, ні!
Припиняйте, хлопці!
Топпере! Стоп!
Давай, Джоне Бі!
Бий!
Оце я розумію!
Давай!
Хочеш піти?
Годі!
Джоне Бі!
Топпере!
Давай, Топпере!
На ноги!
Бийся!
О Господи.
Чого стоїш!
Топпере!
Топпере, годі! Ні!
Ні!
-Знаю. -Його топлять.
Топпере!
Так, ти знаєш, що це.
Твій хід, братуха.
-У нього пушка! -Годі. Охолонь.
Стоп! Джей-Джею!
-Опусти зброю. -Щось казали, принцесо?
-Спокійно. -Опусти пушку!
-Ти як? -Годі вже, чуєш?
Кі! Зроби щось з цим психом, добре?
Народ, слухайте!
Валіть нафіг з нашої частини острова!
-Ти що, чокнувся? Придурок! -Дурило!
-Навіщо ти це робиш? -Я рятую йому життя, січеш?
Ідіот, ти все ставиш під загрозу!
Про свого батька я розповів не все.
За тиждень до зникнення він каже:
«Пташуню, я щось знайшов.
Дядько Ті поживе з нами,
а я ненадовго зникну».
Каже, що має зникнути,
і дійсно зникає.
Усі кажуть, він зник у морі, але…
він ще живий. Я це знаю.
Приведи себе до ладу, любий.
Треба поговорити.
Вибач за вторгнення — дзвонили з УСД.
Просили заглянути й дізнатись, як ти.
Як почуваєшся, якщо забути…
Та ні, все чудово. Так, відмінно.
Дякую, що навідали.
Дуже рада це чути, Джоне Бі. Але я дещо чула, і воно мене непокоїть.
Спробую пригадати.
О, так.
Між іншим, я чула, що твій дядько Тедді, твій опікун,
останні три місяці є за межами штату.
-Брехня. -Просто помовч.
Це правда. Дзвонила до школи.
Мені сказали, що ти добре вчився, а тепер завалив усі предмети.
Ні, я завалив лише один — історію.
Учитель козел. Чіпляється до мене.
Чула, що вчора на пляжі була бійка.
І там була зброя.
Ага. Зброя?
Ні.
Чи я бився? Так. Чи була там зброя?
Ні, кажу вам.
Як скажеш. Я його знаю і поговорю з ним.
А зараз мене цікавить, чи тобі вдома безпечно.
Супер-безпечно. Дім супер-надійний, міцний, бачите?
-Дядько Ті скоро буде… -Це він сказав?
-Так. -Якщо так,
можеш залишитися вдома.
Дякую.
Але якщо я йду тобі назустріч, ти маєш мені допомогти.
Я тобі, ти мені.
Ви про що це?
І як ти можеш допомогти? О, знаю.
Учора у плавнях знайшли тіло.
Ти вчора був у плавнях?
-Так, ми ловили рибу. -І щось упіймали?
Ні, голяк повний.
Дивно. Після шторму улов зазвичай гарний.
Він різне піднімає з дна.
А затонулого судна не знаходили?
Ні.
Ти ледве тримаєшся на воді, Джоне Бі.
Ось тут — патронатна служба, колонія.
Надто різка зміна для такого розумного як ти.
Ось тут ти зі своїми друзями робиш, що душі завгодно.
Зовнішні мілини…
або патронатна сім’я на материку.
Ти на дюйм над поверхнею, Джоне Бі.
На твоєму місці я б уже почала розминати крила.
То ти точно вчора не бачив затонулого судна?
Так, звісно. Точно.
Краще, щоб так і було, розумієш?
Я закрию на все очі, якщо ти не потикатимешся у плавні.
У мене пси живуть у ліпших умовах, Джоне Бі.
Тобі варто тут поприбирати.
Згортаємося.
Чуєте?
Пітеркін допоможе з УСД, якщо не лізтиму у плавні.
І ти їй повірив?
Так, я їй вірю.
Це ж коп, Джоне Бі. Ти повірив копу.
Треба кілька днів не лізти у плавні, і вона допоможе.
Ти взагалі почав шмаляти з пушки.
Що було робити? Дати Топперу втопити тебе?
-А що, він втопив би мене? -До того йшло.
-Ти на себе подивися. -Ну-ну, давай далі.
Вони завжди беруть гору.
Мажори над Карасями.
Вони завжди беруть гору!
-Прокляття! -Та все норм!
Та куди там норм!
Зовсім ні! Від нас вимагають не лізти у плавні.
Значить, під водою щось цінне, і ти це знаєш.
Точно знаєш. І розумію, чому не хочеш туди лізти.
Ти вундеркінд. Маєш, що втрачати. А ти…
Ти й так уже багата, аж нудить.
Яке тобі діло?
Чувак, а ти і я, нам нічого втрачати!
-Хіба ні? -Джей-Джею.
Я знаю, що з тобою так було не завжди.
Не хочу про це.
Не хочу про це говорити.
-Тоді що, кінець? -Пропусти, старий.
Джоне Бі, вислухай. Є план.
У тебе ключ до яхти Кемерона.
-Ні. -Зі спорядженням.
Позичимо його й оглянемо нині те судно.
Тебе врятує лише це, друже.
Що, багатих дітей чекає патронатна сім’я?
Давно вже мав узяти за правило не слухати Джей-Джея.
Завжди придумає якусь дурню, як от красти в мого шефа,
та зараз він мав рацію.
Мені нічого втрачати.
Тато казав, що острів — як США в мініатюрі.
Бідні й багаті як усюди, але тут поділ сильніший і чіткіший.
Думаю, це нечесна гра. Може, від самого початку.
А без батьків, без грошей, без підтримки
я не мав шансів…
хіба що робити все самому.
Привіт.
Переслідуєш нас? Надумав помститися?
Так. Може, скажеш татові, що я продув днище яхти?
Усе готово.
Лиш заправлю балони.
Ей, ти в порядку?
Бо в тебе під оком нічогенький синець.
А знаєш що?
Скажи Топперу, перший раунд за ним. Другий — за мною.
То тепер наш острів накриє хвиля терору?
Воювали й за менше, Саро.
Добре. Може, годі вже ділити нас на Карасів і мажорів?
Це ж так тупо.
Легко казати, коли ти з мажорів.
Усі готові розважитися сьогодні на воді?
Гаразд. Якщо без жартів,
нині ваше завдання — не пускати сторонніх у плавні,
поки ми працюємо й шукаємо затонуле судно.
Це слова шерифа Пітеркін.
Дамочки, не забудьте захисні креми.
Візьміть багато пиття.
А пивка можна?
Мені начхати, що то за питво.
Вибір за вами.
Гаразд. Чим ще будете перейматися? Рушаймо!
Очоль цю ватагу. Дякую, пані.
Білле, усе обговоримо завтра?
Вибачте. Ми щодо зниклої яхти.
-Чим допомогти? -Партнери власника.
Готові всіляко допомагати.
Дуже прикро за Скутера.
Так неприємно.
Можна приєднатися до вашої армади? Для пошуків?
Так, чом би й ні? Ще дві пари очей.
Про знахідку повідомимо вас, офіцере.
Обов’язково.
Цей порожній. Ти взяв порожні балони?
Так, цей на чверть повний.
Одному вистарчить.
Класно, що все йде за планом.
Ніхто не вміє пірнати?
Є хтось?
Це ж мажорів спорт.
Я читав про нього.
Клас. Поуп читав, і комусь гаплик.
Усе просто — береш до рота й дихаєш.
Що складного?
Як скоро спливаєш, у кров потрапляє азот. Кесонна хвороба.
І що, тебе викручує чи…
Вона смертельна.
-Так. -Я можу пірнути.
-Можеш. Я не проти. -Коли ти встиг навчитися?
Я піду, не проблема.
-Дай щось швидко розрахую. -Ти не жартуєш?
Отже, яхта на глибині десь 30 футів, так?
Так.
-Тоді треба до 25 хвилин. -Двадцять п’ять.
Тобто тобі треба зупинятися щодесять футів.
Чуєш? На дві хвилини.
Десять футів, дві хвилини. Ясно.
-А це що таке було? -Не знаю, та мені сподобалося.
Добренько.
Отже, коли спустишся, знайди трюм.
Вставляєш ключ, повертаєш і тягнеш.
-Вставляєш, повертаєш і тягнеш. -Добре.
-Мій тато возив кокс. -Не він один.
Ей! Я прив’язала до ланцюга футболку на глибині десяти футів.
Для декомпресійної зупинки.
-Супер. -Наглядай за цим.
Не забувай залишити кисень для декомпресії.
Добре. Скільки саме?
Невідомо. Дихай якнайменше.
Дзен. Думай про дзен, чуєш?
Ясно.
Як нас у плавнях упіймають, нам усім гаплик.
Тож воруши ластами.
Прийнято.
Дайвер у воді?
Дайвер у воді.
Чудово.
До зустрічі.
Чорт. Джей-Джею.
Народ, це поліція.
Та ви що, знущаєтеся?
Ага, це поліція.
Поводьтеся природно, блін.
-Добривечір, офіцери. -Добривечір.
-Тримай. -Добривечір.
Закріпи.
Що ви тут робите? Не знаєте, що плавні закрито?
-Ні, не знав. -Ні, я цього не знав.
А чому закрито?
Ми тут ведемо пошуки. Затонула яхта.
-Ви щось бачили? -Ні.
Яхту? Ні.
Де той пацан, з яким ви завжди тусуєте? Він тут?
Він працює.
Огляну ваш човен.
-Так. -Просимо на борт.
-Будь ласка, оглядайте. -Дякую.
-Ще такі маєте? -Так, звісно.
У трюмі.
-Так. -Покажи.
Так, дивіться.
Бачу.
Будьте обережні. Там слизько.
Добре.
-Добре. -Добре.
-Гарний день. -Точно.
Дуже гарний.
Як щось побачите дорогою назад, повідомте.
Обов’язково.
Скоро знімаємося, сер.
Так, звісно.
У нього вийшов кисень.
-Ось він! -Боже! Господи!
-Більше так не лякай! -Що там на дні?
Щось знайшов?
Чи я щось знайшов?
Так, нарешті! Молодець!
Боже, чувак!
Чувак!
Ти в нормі?
Так. Кисень вийшов.
Налякав мене до чортиків.
Так, тут були копи, але я про них подбав.
-Мій промах. -Ви молодці.
Ага, ти пропустив виставу.
Ей, народ.
-Чорт. Гляньте праворуч. -Що?
-Упізнаєте човен? -Уперше бачу.
А вони чого тут? Плавні ж закрито.
Не знаю й не хочу знати. Вшиваймося.
-Джей-Джею, швартовий. -Так.
-Зачекаємо? -Ні, ми їх не чекатимемо.
-Бігом на корму! -Ти жартуєш?
Джей-Джею, хутко.
-Не чекайте мене. Уперед. -Валимо!
Витягуй на кормі.
-Якось стрьомно. -Це по нас?
Може, вони теж рибалки.
-Уперед! -Звертай у плавні.
-Газу! -Я газую.
Поводьтеся природно.
Ей, народ, вони на хвості!
-А це фігово! -Чорт.
Чувак, треба швидше!
-Стараюся! -Тисни!
-Що за… -Прокляття!
Джоне Бі, пригнися!
О Господи. Нам кранти!
Чорт! Поупе, убік!
Пригнися, Кі!
О Господи!
Карасів бог!
-Бувайте! -То було офігенно!
О Боже.
-Як думаєш, що там? -Напевне, гроші чи що.
Або кілька ключів по півляма за штуку!
Та відкрий уже ту сумку!
Ти ба, Поупе.
Нарешті хоч якісь емоції від тебе.
Скільки чекати? Вмиваю від нетерпіння.
-Відкривай уже. -Добре.
Ми ж ледь не загинули за це.
Ти ба.
Ага. Те, що треба.
Добра робота. Ми знайшли компас.
Ти що? Він нічого не вартий.
Це компас мого батька.
Переклад субтитрів: Маркіян Плесак