ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Дев’ять місяців мене переконували, що тато загинув.
Що я заперечую очевидне.
Фіг з ними.
Заперечення — це круто. Спробуйте якось.
І ефективно. А як схибив, що візьмеш.
Щось не складається.
Мій тато — останній, хто б загубився у морі.
Повернення компаса, батькового компаса,
що передавали з покоління в покоління, це знак.
Мій тато живий, і я його знайду.
Уізі, мовчи.
Боже.
Це не Уізі.
Точно. Ага.
-Вибач. -Що ти робиш?
Повертаю підводне спорядження.
Що ти робиш тут?
Це ж наша яхта.
-І єдине місце, де працює кондиціонер. -Так.
Заправив балони?
Ні. Немає світла, тож компресори не вмикаються.
І проникаєш на нашу яхту о п’ятій ранку з порожніми балонами?
Усе розповім Уорду.
Добре. Чудово.
Клас.
Просто поклади їх.
Так, саме посеред каюти.
По суті, він сам це просив.
Бувай.
До речі, а що саме ти зібралася сказати татові?
Нічого важливого, лиш те, що ти свиснув у нас спорядження.
От бляха.
Позичив на пару годин.
А потім повернув цілим і неушкодженим.
Без кисню.
Будь ласка, не кажи йому.
-Бо він мене звільнить. -І що далі?
Вихопиш пушку?
Я не знав, що Джей-Джей це втне.
Тобі зручно в це вірити.
Може, тобі потрібні кращі друзі?
Може, тобі потрібен кращий хлопець?
Такий, що не краде?
-Благаю, не кажи йому. Добре? -Розслабся.
Я нічого йому не скажу.
Я не видам твоєї таємниці, Джоне Бі.
А тепер можеш іти.
Ага. Добре.
Залишу все тут.
Бувай.
До зустрічі.
УПРАВЛІННЯ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО ВИКЛИК
Служба опіки! Я знаю, що ти там!
Повівся.
Бачив би ти себе з боку. Ти наче…
Я не доганяю, чому тобі не спробувати з Кіарою.
Ти явно їй подобаєшся.
-Вона така: «О, Джоне Бі». -Що, дійсно?
Кіпішує, поки ти у воді, а потім цілує.
Вона поцілувала у щоку.
Ми ж не переспали чи що.
Легка мішень. І не вдавай, що не помічаєш.
По очах бачу.
Думаєш: «Мені приємно», і червонієш.
-Я червонію? -Так.
-Та невже? -Ага.
-Ей, не… -Просто подивлюся.
Згоден: батьків компас у яхті Скутера, це якось лячно.
Ага. Тому їдемо до Лани на розмову.
Може, щось проясниться.
Вона радо поговорить з нами. А що її чоловік щойно втонув, то пусте.
ПРОСИМО ДО ЦЕНТРУ РЕЙКІ «ДУХ ДЕРЕВА»
Знаєш, на що тут схоже?
Тут забагато курять травки.
Не свисти!
Заїдемо пізніше? Ми невчасно.
Ні. Помовч, Джей-Джею.
Кажи, де він, бо відгребеш зараз!
Втоплю тебе в довбаному…
Мені боляче!
Я…
Ходи.
Давай.
І де він, бляха?
Я не знаю.
Тут, у будинку? Чи в іншому місці?
Я нічого не робила…
-Стули пельку. -Ще хочеш залишитися?
У яхті компаса не було!
Де він, Лано?
Я не знаю.
Не слухай.
Це фарба?
Так, це фарба.
Валимо звідси, чувак.
-Вшиваймося. У нього… -Мовчи.
На чолі написано «контрабандист».
Заткнися.
Чувак, це вони в нас стріляли.
Давай за будинок.
Пані Лано?
Ей.
Ви як?
Не бійтеся.
-Її штирить. Ходи. -Вам потрібен лікар?
-Подзвонимо шерифу. -Тільки не копам.
-Нічого доброго. Ходімо вже. -Вам тут не можна бути.
-З мене годі. Ходи. -Чекай.
Що ви про них знаєте?
Вони щось шукали.
Це якось пов’язано з цим?
Що вам про нього відомо?
Татів компас. Він був у Скутера.
Чому?
У Скутера його не було.
Нікому не кажи, що він у тебе.
-Їм не можна казати! -Чому?
-Забирайтеся звідси! -Що вам відомо про цей компас?
-Тікайте! Геть! -Треба йти. Ходімо.
Це якийсь триндець.
Агата, стерва.
Сто пудів.
Не можу викинути з голови.
Так і крутиться: «Твій хід, братуха».
Та ж він на тебе пушку наставив.
А я про що? Божевілля.
Зняв із запобіжника.
-Карасяра. -Щур водяний, а не Карась.
-Тобі теж варто придбати. -Навіщо?
Тримати удар і боронити рідних.
-Чи ні? -Так.
-Щоб потім не шкодувати. -Слухайте.
Я ще йому покажу, чуєте? Візьмусь за нього всерйоз.
Ага, чувак, до діла. А он і Сара.
Ти забула її в яхті, так?
Розкажеш, як вона виглядає?
У неї хобот і сині вуха.
Добре. Я тобі її знайду.
Обережно, тут дріт.
Не бійся. Усе добре.
-Це небезпечно… -Що вона робить?
Вона зараз упаде і все роздує.
Ей, ці дроти під напругою 14 000 вольт.
Ей, Саро, обережно!
Очам своїм не вірю. Саро, спускайся! Негайно!
Роуз, спокійно. Я ж спортсменка. Усе під контролем.
Тебе вдарить струмом! Спускайся!
-Привертає увагу. -Знущаєшся? Давай…
-О Го… Ні. -Саро, це не смішно.
Як розповім твоєму татові, Саро…
Сару підсмажить.
Рейфе, твоя сестра крейзанута.
Я її знайшла.
Саро!
Богом клянуся, як розповім…
-Господи. -Саро!
Саро!
Дріт не під струмом.
-Заради Бога. -Розвела тебе.
Який ти лошара.
О Господи.
Топпере, бачив би ти себе з боку.
Так, ага. Вибач, що мені не байдуже. Визнаю це.
Вітаю, сопляк, тепер ти в неї під каблуком.
Годі тобі.
Під каблуком. Тепер ти її власність.
Непокоїшся як нормальна людина.
Вона ж могла загинути.
Постійно робить щось стрьомне.
Та як щось їй скажеш, вона подумає, що ти нею командуєш,
і закінчиш як Денні.
Денні? До чого тут він? Що сталося з Денні?
Вона зрадила йому та його попереднику.
Знаєш, що це означає?
Ти — наступний. Наступний олень.
А як вона заливала вранці до Джона Бі.
Джона Бі? Той, що доглядає а яхтою?
Ага. Застукала його, як він щось крав з яхти.
Комусь розповіла?
Ні. Тільки й казала: «Джоне Бі, що ти тут робиш?»
Привіт, Топе.
-Привіт, Снізі. -То не моє ім’я.
Та невже.
Слухай, я тебе всюди шукаю.
Боже.
І от, ми сидимо зовні й чуємо «бах»!
Аж фарба зі стін відлітала! Зсередини.
Чуєте? А я дивлюся на нього й думаю… Стоп, що це тут у мене?
-Гляньте. -Будинок.
-Це лупа. Яка гидота. -О, дякую.
Подивіться на це. Бачите?
Це фарба.
У ту мить я був… Готувався до смерті.
Добре. Ви бачили тих, що стріляли в нас. Так?
-Ага. -Ти добре їх роздивився?
-Можеш описати? -Якісь прикмети?
Усе, що можна вказати в заяві?
-Так. -Здоровані.
-Здоровані? -Так.
-Ну, як… -З цього мало користі.
Ну, як той, що працює в тата в гаражі
та робив для контрабандистів тайники.
Ага. Так. Ми знаємо.
Тоді з усією певністю кажу вам:
ці люди, ці вбивці…
возять мішками.
Возять мішками що, наркотики?
-Наприклад, як Пабло Ескобар? -Так, чувак.
Народ, це вам не комедія.
-Можеш чітко описати того контрабандиста? -Ти там не був.
Очевидно, ти не знаєш, на що звертати увагу!
У мене в голові немає відеокамери.
Я був під стресом, січеш?
Та скажу одне…
З того, як волала пані Лана, зрозуміло,
що то дуже, дуже серйозні штрихи.
Ситуація дуже стрьомна, чуєте?
І це мені не подобається.
-А навіщо їм компас? -Непотріб.
За нього в ломбарді і п’ять баксів не дадуть.
Без образ, Джоне. Знаю, він як реліквія.
Кабінет.
Що?
Батьків кабінет.
Він завжди замикав його, бо боявся,
що конкуренти вкрадуть дані на «Купця».
Ми підколювали, що він його знайде,
та коли він зник, я зачинив його й більше не відчиняв.
Так, до його повернення.
Ага.
Я тут провів десь 600 ночей, та досі не знаю, що за цими дверима.
Дивіться. Ось перший власник.
Так. Роберт К’ю Ратлидж.
З 1880 по 1920 рік.
Ось він, щасливий компас.
Його вбили, щойно він його купив.
Потім компас відправили назад Генрі.
Із компасом Генрі загинув під час опилення полів.
Після його смерті компас перейшов до Стівена.
Із компасом він загинув у В’єтнамі.
Дай вгадати: на полі бою, так?
Щось таке.
Насправді його збила вантажівка з бананами в тилу.
Хай там як, після цього Стівен передав компас моєму батькові.
Схоже, їх спіткала одна доля.
Так, це компас смерті.
-Це не компас смерті. -Так, він.
Кажу тобі: позбудься. Він проклятий і повернувся до тебе.
Тато згадував ось про цю комірку.
Солдати тут ховали записки.
А це що?
Раніше цього не було.
-Почерк батька. -Звідки ти це знаєш?
Він по-особливому виводить «Р». Бачиш?
Можна?
Ред…
-Ні, схоже на «а». -Це Редфілд.
-Так. -Добре. А що таке «Редфілд»?
Якщо не найпоширеніше ім’я в окрузі?
Може, це ключ.
Що вказує, де він переховується.
Ключ? Годі вже, це ж…
А якщо ключ, то, може, анаграма?
Саме так. Анаграма. Потрібен папір.
-Добре. -Тримай.
Як я зосереджуся, коли тут такий шум?
-Джей-Джей любить півнів. -Як і я.
-Ось що таке анаграма. -Дайте подумати.
Дедфіл. Кольори. Ні, це тупо.
Може, ріталін?
-Дрейдл? Фідлер? -Не відхиляймося, народ.
Дерфіл. Хто знає це слово?
-Народ! -Що б воно не означало.
До нас приїхали.
-Це вони? -Ні.
-Це вони? -Це хтось…
Я ж казав. І чому завжди…
Глянь на мене.
Де пушка?
Пушка? Я не…
Зараз, коли вона нам потрібна, її немає?
Вона в моєму наплічнику, та я…
Він на ґанку. Іди.
Джон Ратлидж!
-Народ. -Виходь уже! Чорт…
-Де компас? -Де пушка?
-Вони на ґанку, народ. -Виходь уже!
Ратлидж!
Ти де, пацан?
Крізь вікно.
-Бігом. -Обшукати тут усе!
Що сталося? Чого ти так довго?
-Фарба присохла, бачиш? -Гляну в кухні.
Ратлидж!
Добре, народ. Знайшла. Ось.
Де той клятий компас?
-Ворушись. -Швидше не можу.
Якщо ти тут, тобі каюк!
МАНІФЕСТИ
ЗАГУБЛЕНЕ ЗОЛОТО ТАЄМНИЦЯ «КУПЦЯ»
ОРИГІНАЛИ, ЗОЛОТО КОРОЛЕВИ ВТРАТА «КОРОЛІВСЬКОГО КУПЦЯ»
ГЕРМАН ЛІМБРІ КАПІТАН «КОРОЛІВСЬКОГО КУПЦЯ»
Реттере, глянь схему судна.
ГЕНЕАЛОГІЯ РАТЛИДЖІВ
СУДНО ЇЇ ВЕЛИЧНОСТІ «КОРОЛІВСЬКИЙ КУПЕЦЬ»
Золота жила.
-Зроби щось, Поупе. -Заткни його.
А що я можу?
Погладь його. Поговори. Не знаю.
Сам зроби щось.
Реттере, ти що надумав? Ходімо.
Бачу, тобою трохи хитає.
Гаразд. Цей вигляд того вартує.
-А, ти за це? -За тебе теж. Ні, за тебе теж.
Йой.
А ти…
Я чув, що вранці тут вештався один із Карасів.
Хто тобі сказав?
Це не важливо.
Так. Просто будь обережнішою.
Ці Карасі просто покидьки, тобто…
Не кажи так, Топпере.
-Ти їх не знаєш. -Тоді вибач.
Вибач, що мені до голови приставили пушку.
-Ти знаєш, як це? -Ні, не знаю. Та якщо начистоту, Топпере,
ти вдарив першим.
Це я винен. Так мені і треба.
-Я цього не казала. -Чорт.
Я лиш хочу тебе захистити.
Знаю і дякую тобі за це.
-Я розумію. -Я так не думаю.
-Тусуватимеш з ними? -Топпере, він тут працює.
-Чого ти хочеш? -А, Джон Бі.
Не дожену, чого ти очікуєш. На пальцях пояснити?
Вибач, що ти мені не байдужа.
Ага, а тепер просто піди.
І піду. З мене годі.
Ей, Топе.
Рідні в порядку? Будинок цілий?
Так, у нас усе добре, сер.
Де-не-де протекло, дерево ледь не влучило в будинок.
А в іншому все добре.
-Радий за вас. -Ага.
Я чув, що на Мисі хтось розмахував зброєю.
-Це правда? -Ага. Так, сер.
-О Господи. -Ви ж знаєте Карасів.
З ними треба бути уважним.
Сер. До речі, один із них…
Хотів сказати, що один із тих хлопців працює на вас.
-Ти про що? -Про Джона Бі.
Що… Це ж не в нього була зброя?
Ні, сер, ні. Я лиш чув, що він любить без дозволу взяти спорядження.
Я просто…
Яке спорядження?
Я вам не брехатиму, сер.
У вас купа гарних речей без нагляду.
Я б просто перевірив, чи все на місці.
-Було приємно, пане Кемерон. -Ага.
Це ж очевидно, правда?
Родова реліквія.
Де ще так сховаєш записку?
Він мав знати, що я отримаю його.
Так, можливо.
А, може, ти просто сплітаєш шалені теорії,
-щоб упоратися з хандрою. -Поупе.
Ти знаєш, як я борюся з хандрою.
Курнув міцної травки, і розслабон.
Я нічого не сплітаю.
Тато має для мене послання.
Вір, якщо так простіше жити.
Слухайте, мені не потрібні психологи.
Я ж не їду з розуму.
Їхати — це непогано, але…
Слухай, у мене зник батько, січеш?
Зник.
Ти не рубаєш, що таке втратити найближчу людину
і не знати, як це сталося.
Прокидатися щоранку й думати про це.
Минув майже рік.
Його могли викрасти. Є така можливість.
Може, він у лапах КДБ десь у Росії, де його допитують.
Стопудово. Або в Атлантиді.
Джей-Джею. І що це за послання, на твою думку?
Редфілд.
Маяк Редфілд. Улюблене місце батька.
Ось як усе буде. Ти залишаєшся на шухері.
-Стоп. Чому я? -Ми йдемо без тебе.
Чому?
Бо змінні бувають незалежні й залежні. Ти змінна незалежна. Хтозна, що втнеш.
-Закрийся! -Слухай сюди.
Поупе, залишайся з ним. Як розминемося, побачимось у Джей-Джея.
Клас.
Я пишу твір на конкурс і
тримаюся подалі від злочинців.
Може, закриєшся вже?
Нагадай ще раз: що ми шукаємо?
Зрозуміємо, коли побачимо.
Добре.
Тут нікого.
Хочемо оглянути маяк.
Маяк зачинено.
Якщо чесно, потрібен не маяк.
Нас цікавить…
«Королівський купець».
Тоді ви не помилилися.
Я знаю більше… Дивіться під ноги.
…про «Королівський купець», за всіх інших в окрузі Кілдер.
О чорт.
«Купець» зник
на цвинтарі Атлантики в 1829 році.
-На борту було 400 млн. -Точно.
Ти й сам трохи шукаєш «Купця», еге ж?
Можна сказати.
Тоді йдіть за мною.
Щось вам покажу.
Я тут працюю вже 30 років.
Та пейзаж уперше змінився два дні тому.
Мис майже зник.
Ще один такий шторм, і маяка не стане.
І мене з ним.
Ключ до розгадки місцезнаходження «Купця» в тому,
щоб зрозуміти, на якому він боці від центру шторму —
північному чи південному.
Більшість фахівців вважає, що він був з південного боку.
Та якби це було правдою,
поривами урагану його б віднесло назад у море.
Та я в це не вірю.
Думаю, він був з північного боку епіцентру.
Тобто пориви віднесли б його…
До берега.
Саме так.
За моїми розрахунками,
«Королівський купець» лежить на дні за миль десять у тому напрямку.
Ходіть.
Ось де колись був Мис.
За розрахунками «Купець» десь тут,
на глибині 1 000 футів.
Тато казав те саме.
Ага.
Знаю, все це дивно, правда?
Вам щось відомо про це?
На звороті татовим почерком написано «Редфілд».
Не знаю, чому я прийшов, але відчуваю, що так треба.
Може, ви маєте щось мені передати чи…
Куди ви?
Зачекайте. Знаю, це дуже дивно.
Я просто думав, сподівався,
що вам щось про це відомо. Чи ні?
Сер, не повірите, що він пережив за цю добу.
Погрози, стрілянина, вторгнення.
-У дім? -Півень загинув.
Мій тато хотів, щоб я з вами поговорив.
Може, ви знаєте, що нам допоможе?
Розкажіть, благаю.
Будь ласка!
Джоне Бі.
Якщо ви знаєте хоч щось…
Вандо, на маяку двоє обкурених підлітків.
-Дзвони копам. -Ні!
Відпусти!
-Що ти робиш? -Це випадково, чуєте?
-Джоне Бі, ходімо. -Боже, вибачте. Я не хотів…
От чорт.
Вандо, я стікаю кров’ю. На мене напали.
Поліція в дорозі.
О чорт.
Якого біса?
Чорт. Сюди.
Слухай. Мусиш визнати, що там щось було.
Мій тато, «Королівський купець», рейнджер,
«Королівський купець». Збіг? Не думаю.
-Він мусить усе знати про аварії. -І про «Купця»?
Це найвідоміша морська аварія всіх часів.
Редфілд дуже поширене тут ім’я й може означати що завгодно.
Хоч ми й погналися за примарою, але було класно.
Не знаю. Може, ми щось прогледіли на маяку. Треба повернутися.
Ти ж мені віриш, так?
Чи ні?
Здається, ти щось сплітаєш, так чи інакше.
-І я це розумію. -Кі, і ти туди ж.
Ти сумуєш за татом. Я знаю.
Тільки нащо лишати ключ на компасі?
Він знав, що я його отримаю.
Ти не доганяєш.
Мусиш розібратися.
-Що це було? -Ти.
Я… Чорт, вибач.
Добре.
Боже, який я ідіот.
Та все нормально.
Справді, все норм.
Просто все так навалилося — тато, УСД.
-Аж дихання спирає. -Знаю. Слухай, я ж не проти.
Що?
Це ж просто правила.
-Ага. -Між Карасями без романів.
Так, правила.
Ратлидж.
Піймався, синку.
Давай спокійно, без біганини, добре?
Тримай руки на видноті.
Співчуваю тобі, малий. Повір.
Знаю: відколи батько зник,
ти в душі віриш, що якогось дня він зайде у двері.
-І не звинувачую. -Я ж неповнолітня, так?
Але дурощами його не повернеш.
Він зник на морі дев’ять місяців тому.
Твій тато загинув.
Звідки ви знаєте?
Знаю, повір.
Хоч це й важко, та найкраще для тебе — прийняти це й жити далі.
Ти крутишся й потрапляєш туди,
де тобі не місце.
А тепер у тебе купа проблем.
Ідеться не лише про патронат.
А й про напад.
З побиттям.
Дорога в колонію.
Я ще можу допомогти, але я тобі, а ти мені.
Та цього разу старайся краще.
Знаю, тобі до рук потрапив компас.
Не розумію, про що ви.
Ти забрав його з затонулої яхти.
Мені зрештою стає відомо про все, що відбувається на мілинах.
Добре. А нащо вам той компас?
Це доказ для слідства.
Він мені потрібен.
Або висуну тобі звинувачення.
Я не розумію, про що ви.
Немає в мене жодного компаса.
Як даси тяги під заставою, а я втрачу гроші,
я тебе знайду і заріжу.
-Тату! -Мовчи!
-Дякую, пане Ка. -Не дякуй.
Так.
Сідай.
Дай хвильку.
З тобою все буде добре.
Кіаро.
Вибач.
Казав же: з ким поведешся, того й наберешся.
Ей, працівник місяця, де тебе чорти носили?
Узяв собі відгул?
Уорд Ка всюди тебе шукає.
Він не любить чекати.
Сідай, Джоне.
Так, сер.
Хто підбив тобі око?
Випадок на морі.
У тебе був непростий рік. Дуже непростий.
Я зробив усе, щоб тобі допомогти.
Згоден?
Ага. Так, сер.
Казав звертатися до мене, як тобі щось треба.
Хіба ні?
Так.
Тобто обіцяли допомогти з УСД.
Прощу відповісти на моє запитання, але чесно.
Ти брав учора спорядження з моєї яхти?
Так, сер, брав.
Пане Ка, я ж не злодій.
Там було старого кисню на два долари.
Ви ж не хочете, щоб ваші доньки ним…
У цьому й річ.
Я не можу не довіряти своїм робітникам.
Не хочу цього робити, Джоне, але ти мене змушуєш.
Тебе звільнено.
Привіт, Джоне Бі.
Перепрошую, оце й усе?
А де: «Як твої справи?»
Або: «Поцілуй у дупу»?
«Я не видам твоєї таємниці»?
Про яку таємницю…
А, про цю таємницю.
Через тебе мене звільнили. Тобі це важко уявити,
але декому робота потрібна, що вижити.
Що ти гониш?
Ти така, як я думав, Саро Кемерон.
Придурок.
Твій час вийшов.
От лайно!
Не тікай, малий!
Джоне Бі!
Стій!
Після шторму треба зважати на дроти під струмом.
Тепер ти віддаси те, що мені треба.
Як у тебе справи, малий?
Тобі буде безпечніше віддати його мені, а не комусь іншому.
Може, він врятував тобі життя.
Взяв удар на себе.
Пощастило.
Може, друзі й мали рацію.
Треба на все забити.
І жити далі.
Взяти себе в руки.
Зібратися з силами.
Зав’язати з запереченням.
Залишити минуле позаду.
І поховати мертвих.
ГЕНЕАЛОГІЯ РАТЛИДЖІВ
Покатаймося.
Тільки без дурні.
Каже, що не вийде.
Чому?
-Ти що, її образив, Джоне Бі? -Чорт.
Зачекайте.
Сам розберуся.
Привіт. Що ти робиш?
-На що схоже? -Шпаклівка зачекає, Кі.
Ми на порозі відкриття.
Знову сплітаєш?
Так, сплітаю.
Сплітаю більше, ніж за все життя.
Знаю, ти робиш усе як добрий друг,
стараєшся не годувати мої ілюзії, але…
І тато забороняє тобі бачитися зі мною, та вислухай.
Ти мій найкращий друг, і зараз ти мені потрібна.
Вибач за той поцілунок.
На мене щось найшло. Мені дуже ніяково.
Слухай, ти мені потрібна. Благаю.
Прошу тебе. Просто переговорити.
О Господи! Помовч уже!
-Що? -Я розумію.
Просто друзі.
Друзі. Так.
Знову статус друзів.
Не проти, якщо я позависаю?
То був довгий день, купа дивних подій.
Я собі приляжу. О, курнеш?
Мені потрібна ясність.
Добре. Ти січеш, що тобі бракує творчості?
З творчим підходом…
Я помилявся щодо маяка, чуєте?
Я помилявся щодо всього іншого.
Та не помилявся щодо одного.
Чуєте? Тато щось хоче мені передати.
Ходімо.
Та йду.
Тут стрьомно.
-А що ми робимо? -Тихо.
Іноді пробуєш згадати пісню,
-а співака не пам’ятаєш. -Так.
Отже, Редфілд. Я все думав, що це місце, так?
Але це не місце.
Це людина.
Вуа-блін-ля.
Дивіться — моя прапрабабця Олівія Редфілд.
Її дівоче прізвище.
Допоможіть з дверима. Ходімо.
Добре.
-Раз. -Два, три…
-Ти штовхаєш? -Так, штовхаю.
-Давай. -Стоп.
Ось, нарешті.
Вони важать фунтів 700. Нам їх не зрушити.
Так далеко їхали, щоб так здатися?
Ми зможемо.
Ой.
Це щитомордник, точно.
Наш друг рибоїд.
Смерть у високій траві.
Джей-Джею, стули пельку!
-Ти мертвих розбудиш. -Вони бояться собак.
-Усім це відомо. -Стоп, чекайте.
-Що? -Як є одна, може, їх там купа.
О Боже, зав’язуй уже. Ти мене лякаєш.
Годі гавкати на змій.
-Джоне… -Перевіряю, чи там чисто.
Стули рота.
Джоне, послухай, нам туди не дістатися. Ми їх навіть не зрушили.
Нам варто звідси йти.
-Я пролізу. -Що?
Ні. Думаєш, що пролізеш крізь отвір?
-Отой отвір? -Це заради твого тата.
Якщо чесно, я в це не вірю, але ти заслужив дізнатися правду.
І я це зроблю.
Уперед.
Допоможете розчистити?
Готово? Давай.
Давай.
-Тримаю. -Тримаєш?
Так, тепер усе.
-Підсади її. -Я тебе підсаджу.
Бачив у кіно кілька разів. Готова?
Нагадай, що ми шукаємо.
Побачиш і зрозумієш.
Потримай ліхтарик.
Добре, а тепер руки сюди.
-Ага. -Ногу, так.
І на рахунок «три».
Добре, не зважай.
Забудь про «три».
Добре.
Дайте ліхтарик.
Ось, тримай.
Ти жива? Серцебиття, пульс і все інше?
Поки що так.
-Добре. -Так.
Треба більше світла.
Так, ось. Уже даю.
Знайшла щось?
-Це золото? -О Боже.
Переклад субтитрів: Маркіян Плесак