PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Každé dítě zažije chvíli, kdy si myslí, že je možné cokoli.
Máte pocit, že jste kouzelní.
Že dokážete vylézt bez jištění na El Capitan,
přistát na Marsu nebo se stát prezidentem.
Svět čeká, až se ho zmocníte, jestli na to máte koule.
A pak, když to vůbec nečekáte,
se ukáže někdo ze smetánky a řekne vám, že žádné věčné tajemství není.
A pak se vám všechno to lezení, Mars a prezidentování rozpadne.
Kouzlo dostane rakovinu a zemře.
- Není to tam. - Víš co? Vytáhni ten dron.
Do hajzlu.
Můžeme to zkusit znova, dobít baterku a ponořit se znova.
Prošli jsme to třikrát, nic tam není.
- Drž hubu! - Co? Je to pravda!
To zlato může bejt pohřbený.
Kdyby tam bylo, ukázal by ho detektor kovů.
Někdo nás předběhl.
Nebo tam nikdy nebylo.
Ahoj, kamaráde.
Víš, Cheryl, vybrala sis špatnou chvíli na kontrolu.
Nejsem tu na kontrolu, odvádím tě.
Dneska? Vážně?
Jen na pár týdnů do tvého slyšení.
Ne, Cheryl, já do pěstounské péče nepůjdu.
Nebudu součástí toho tvého systému.
Johne B., tohle je zástupce šerifa Thomas.
Pracuje s mladistvými pro kancelář šerifa.
Vím, že strejda T. dělá v Mississippi v kasinu a nebyl tu celé měsíce.
Přesně tohle je moje noční můra, chci emancipovat.
Od koho? Nikdo jiný tady není.
Tak azyl.
Na základě čeho?
Na základě čehokoli.
Připadám si tady tebou ohrožovaný a… hlavně tady tou tlustou hlavou.
Na co koukáš? Co uděláš, dáš mi paralyzérem?
- Johne! - Chceš si zatancovat?
- Pojď sem, ty… - Ne.
- Já nic neudělal. - To stačilo.
Dobře.
- Uklidni se, Johne. - Vzdávám se.
Vidíš to, Cheryl?
Víš, kdo to je?
Jo, to je můj táta.
A víš, co si přál?
Abych tady zůstal, doma. A ty mě odsud odvádíš.
Rozumíš tomu?
Takový je zákon, Johne B.
Ne, zastavte, prosím, moje fotka. Moje poslední fotka táty.
- Zapomeň na to, mladej. - No tak, Cheryl, zastavte.
- Tome. - Nic jinýho nemám.
Zastav.
- Vážně mám zastavit? - Udělej to.
Děkuju.
- Můžu mu pomoct, Cheryl? - On to zvládne.
Je to idiot, nehledá ani na správným místě, někdo ji vyhodí. Prosím, Cheryl.
Je to moje poslední vzpomínka na tátu. Fakt mi nepomůžeš?
Prosím.
Slituj se.
Pohni si.
Ano, madam.
Díky, Cheryl.
Měj se, Thomasi!
Sakra.
Thomasi!
- Jak je, Jorge? - Dobrý.
Hele, sněžnej levhart.
- Sorry. - Co děláš?
- Vrátím ho, slibuju. - To doufám.
- Přísahám, nechám ho v parku. - No tak.
Bacha, nebrzdím!
O velkých skocích se říká, že do nich máte jít naplno.
Což jako většina všeobecných informací…
Zůstaňte ve škole!
Hej!
…je hovadina.
- Bože. - Ty vole.
- Kdo tam dal ten řetěz? - To jsi teď přeletěl přes ten řetěz?
Panebože. Do háje, tvoje tričko.
- No sakra. - Dobře.
- To není dobrý. - To není vůbec dobrý.
- Mohla bys mě vzít do nemocnice? - Teď?
- Jo, teď by to bylo úžasný. - Tak jo, musíme tě zvednout.
Tři, dva, jedna. Bože.
Vidíš auto? Modro-bílý policejní SUV?
Jo, vidím modro-bílý policejní SUV.
Do háje, vidíš chlapa bez krku?
Jo, je tam chlap a fakt nemá krk.
Je tam s ním žena.
Co tam dělají?
Oni…
jen…
- Mohla bys prosím jet? - O to se snažím.
- Děkuju. - Stojí u toho kola..
Proč po tobě jdou? Vykradls banku?
Bude pro tebe lepší to nevědět.
- Co jseš, zločinec na útěku, Johne B.? - Já nevím, spíš uprchlík nebo tak něco.
Hele, víš co? Neber mě do nemocnice.
Zatoč tady doleva.
Musím něco udělat.
Tak jo.
- Jedem, kemo, honem. - Dobře.
Takové lodě se jen tak nepotápí, doktorko.
Kolik mě to bude stát?
Byla potopená 24 hodin, takže 25 až 30 tisíc dolarů.
- A pojišťovna to nezaplatí? - Ne když jde o chybu provozovatele.
Nebyl tam špunt.
Proč koukáš na mě?
Proč myslíš?
Nezapomněl jsem tam dát špunt, byla na vodě celý týden.
Myslela jsem, že když je ti 16, začneš být zodpovědnější.
Já to nebyl mami, děláš si srandu?
To jsem podle tebe tak blbej? Proč je to moje chyba?
Protože obvykle bývá.
Máma si myslí, že jsem to byl já,
i když to není možný.
Jak?
Vždycky je to moje vina.
Mám bejt jen její robot, co plní její představy.
Příprava na zkoušky SAT? Hotovo. Servírovat jídlo bezdomovcům? Hotovo.
Doslova dělám všechno, co chce, a mám toho dost.
Však víme, kdo to byl, ne?
Ten šprt Pope.
Pope, jo.
Rafe, kdybys ho nezmlátil na tom hřišti, pořád bych měl loď.
Promiň, že jsem stál za tebou, když ti plebs dali k hlavě pistoli.
Já nejsem tvůj nepřítel.
- Jsem nepřítel? Nejsem. - Ne.
- Tu loď potopil Pope, ne já. - Dobře.
Musíš ho donutit za to převzít odpovědnost.
Kámo, potopil ti loď, to mu nemůže projít.
Takže co s tím uděláš?
- Musíme tu ránu vyčistit. - Ne, Sarah, nemůžu tady být.
Budeš mi muset věřit.
- To už tu bylo. - To jsme si vysvětlili.
Já tě nepráskla, tak už to překousni.
Nemyslím si, že tvůj táta bude nadšenej, že mu tu krvácím po domě.
Tak nekrvácej.
Hele, Jerry, neříkej, že tu sazbu nemůžeme znovu projednat,
protože to udělat můžeme a právě to děláme.
- Ahoj! - Co děláš?
Jak to myslíš?
- Zavři dveře, no tak, zlatíčko. - Promiň.
Ne!
Udělám to!
Běž sem a posaď se. Hned jsem zpátky.
Tak jo.
Nadzvedni tričko.
- Dobře. - Musí se to dezinfikovat.
- To je líh? - Jo, jedině tak budeme mít jistotu.
Tak jo, zavři oči.
Udělám to na tři.
- Můžeme? Raz, dva… - Dva…
To jako vážně?
- Panebože. - Promiň.
Ještě jsem nikdy neslyšela někoho tak kňourat.
Přestaň.
- No prosím? - Promiň.
Kdo je ten chlápek na zdi?
To je Denmark Tanny, zakladatel Tannyhill.
Zakladatel?
Jak otrok založil plantáž s bavlnou?
Byl to svobodný muž.
Je tak trochu záhadou, objevil se odnikud a zaplatil za všechnu půdu zlatem.
Zlatem?
Já neskončila, kemo.
Denmark Tanny.
To jméno mi něco říká.
Byl na Royal Merchantovi.
Ale nikdo to nepřežil.
Co ještě o něm víš?
Když jsme se nastěhovali, našli jsme deník, almanach, hromadu papírů.
Ward to daroval školním archívům v Chapel Hill.
Můžu to vidět?
Co?
Ty archívy, potřebuju je vidět.
Můžu tě tam dostat, jestli chceš. Má správní průkaz.
Jo, to potřebuju.
Do Chapel Hill?
Jo, hned teď.
Proč teď?
To ti nemůžu říct.
Další zločinné věci?
Souvisí to s tím, je to věc národní bezpečnosti.
Celý život čekám, až mi to někdo řekne.
Vím, že to zní šíleně, ale fakt ten průkaz potřebuju.
Čím míň toho víš, tím líp. Dobře? Musíš mi věřit.
Ne, já nevěřím nikomu.
A už vůbec ne s tím průkazem.
Potřebuju tam jít, teď.
- V tom případě jdu s tebou. - Ne.
Ano.
Jedna poslední mise
a pak s touhle špinavostí končím.
No tak, jdeme.
- JJi! - Cos říkal?
JJi!
- To jsem si myslel. - JJi!
Vědí to.
- Co? - Oni to ví.
Uklidni se, dobře? Ví úplný hovno.
- Topper ví, že jsem mu potopil loď. - Jak víš?
Protože Rafe a Topper stáli u Heywarda a vztekle na mě koukali.
Uklidníš se konečně?
Ví úplný hovno.
- Mají kamery. Mohli mě vidět. - Nešla elektřina, jak tě mohli vidět?
Je to Figure Eight, mají generátory. Mstivým studentům stipendia nedávají.
- Je to špatný. - Přestaň s tím litováním.
Rozbili ti ksicht.
Zub za zub, takovej je zákon džungle.
Když za tebou někdo ze smetánky přijde a zeptá se tě, co o tom víš,
postavíš se jim, podíváš se jim do očí
a…
- Všechno zapřu. - Přesně tak, zapírej.
Ale pro jistotu bez ochrany nikam nepůjdeme.
Dobře?
Přinesl jsem ti něco ukázat. Zavřu dveře.
Trochu jsem pátral, takový malý průzkum ve svém volném čase.
Opravdu?
Tohle jsem našel v pokoji Scootera Grubbse.
To je Royal Merchant.
Aspoň tak vypadá.
Nevěděl jsem, co si o tom myslet, ale pak se chytily do sítě ty dvě mrtvoly.
Tohle měli pod sedadlem v autě.
Tři lidi, co hledali Merchanta, se utopili.
Jeden byl opilec a ti dva nebyli odsud, neznali proudy.
Jo, to jsem si taky myslel,
než vyplavalo tohle.
Dali mi složku s vraždou.
Pitevní zpráva.
Kdy jsi naposled řešila vraždu?
Hodně dávno.
Podívej se na to. Kdo něco takového může udělat jinému člověku?
To je ten chlap, co honil Johna B.
Cheryl říkala, že zdrhnul, když ho vyzvedávala.
Utekl z policejního auta.
Možná přestoupil do vyšší ligy.
Dobře.
Dobrá práce.
Díky.
Další dva na vozíku.
- Ne. - To ne.
Promiňte, pane, máte vyprodáno?
- Nejste jediní, co chtějí z ostrova. - Sakra.
Do prdele.
- Hele, pojď se mnou. - Dobře, jasně.
- Bylas někdy na vlečné lodi? - Cože?
To nemyslíš vážně.
Musíme je k tomu jen ukecat.
- Dobře. - Zvládnu to.
- Tak jo. - Jsou to mí lidé, uvidíš.
Kapitáne!
Chci se zeptat, potřebujeme se se sestrou dostat na tu loď, můžeme si naskočit?
Ne.
Pomozte mi prosím.
To nejde.
Díky za nic.
Takže?
Takže…
mají plno.
Kdo?
Tví lidé?
Máš snad lepší nápad?
Jo.
Tady.
Tak jo, vem si bombu.
Pohni.
- Budeme vyplouvat. - Panebože.
Musím jít do strojovny.
Promiň.
Tak jo.
Jedeme.
Jo.
Jsem tak ráda, že to pořád dělají. Hlavně klid a jedeme dál.
Zpátky k životu v Outer Banks, co?
- Nejste rádi, že jsem vás vzala? - Radostí bez sebe.
Můj gauč byl celkem pohodlnej.
Jsme mimo zelenou zónu.
- Kámo, tranquilo. - Jsme uprostřed smetaniště.
- To je moc špatný. - Sklapni, Pope.
Dobrý, dáte mi prosím dvě Pepsi?
- Jasný. - Ahoj, Kie.
Jak to jde?
Jak se máš?
Dobrý.
To je fajn.
Řekni svýmu kámošovi, že víme, co udělal.
- Promiň, ale o kom to mluvíš? - On už bude vědět.
- Měj se. - Kreténe.
Viděla jsem Rafa a říkal, cituji: „Řekni svýmu kámošovi, že víme, co udělal.“
Co to znamená?
Kde je?
Tamhle.
- Výborně, celá eskadra smrti. - Nečum tam.
Jen tě varuju, jestli mě zatlačí do rohu, nedám se jen tak.
Rozsekám je na kousky, jsem nabuzenej.
Když to nevyjde, mám tu tohle.
Jo, takže musíme zůstat spolu.
- Pohromadě nás nedostanou. - Jako hejno ryb.
Musíme zůstat v hejnu.
Promiň, JJi, ale řekni mi prosím, že sis sem nevzal zbraň.
- Jsou tu děti. - Ne, nevzal, všechno je v pohodě.
Páni, díky, teď jsi mě fakt přesvědčil.
Vítejte na letním festivalu…
Základní pravidlo, žádná tajemství mezi plebs.
O čem to Rafe mluví?
Kie, možná se to dneska semele.
Co to znamená?
„Možná se to semele.“ Co jste udělali?
Zapírej.
Panebože.
- Jaký největší horko jsi zažil? - Tohle.
Já taky.
Nechceš si zahrát nějakou hru?
- Ne, nechci. - Dobře.
Se sestrou hrajeme takovou hru.
Je to Vadí nevadí, ale neplníš žádné úkoly.
Takže jen Nevadí a říkáte pravdu.
Jo.
Chceš si zahrát Nevadí?
Tak jo.
Dobře.
Můžeš začít.
Proč jsi zabila Dimitriho?
To je jednoduchý, Dimitri toho věděl příliš.
Zradil nás.
Jo, všichni se toho časem dozvíme příliš.
Teď já.
Co jsi viděl na tom obraze?
Podívej, to ti říct nemůžu. Dobře?
- Proč. - Kvůli tvé bezpečnosti.
Ale kvůli něčemu chceš jít do těch archívů.
Někdo, kdo měl být mrtvý, nebyl, stačí?
Jako tvůj táta?
Dobře. Víš co?
- Promiň. - Ne, to je dobrý.
Ne, není.
Jsem taková kráva, to bylo ošklivý.
Nedokážu si představit přijít o tátu.
Celá rodina by se bez něj rozpadla.
Všichni si o něm myslí, že je to strašně bohatej chlápek,
ale je z vaší části ostrova.
A všechno, co máme, si vydřel.
Vážíš si ho.
Jo.
Máš pravdu.
Takhle vnímám svýho tátu.
O to tady jde?
Tak jo, víš, jak velryby dělají ty hluboké zvuky?
Je to jako…
No?
Tak se ostatní velryby dorozumívají po celém oceánu
a vím, že to zní hodně divně, ale…
slyším, jak mě volá…
že potřebuje mou pomoc.
Ale nemůžu dovolit, aby do mé mise zasahovaly city.
Ne, soudruhu.
Rozhodně ne.
Když slyším kopyta, obvykle mě napadnou koně, ne zebry.
Dva turisté vypadli z lodi do oceánu, utopili se a vzali je žraloci.
Jo, já to chápu, ale tohle je divný.
Zaprvé mají v plicích moc vody,
což mi říká, že byli mrtví, než spadli do vody, neutopili se.
A pak je tu tohle.
Stejný typ zranění na obou mrtvolách.
Nejdřív jsem si myslel, že je to kousnutí, ale není, zevnitř je kulatá křivka.
Podle mě to jsou zranění od harpunového háku.
- Harpunového háku? - Taková ta věc…
Vím, co je harpunový hák.
Dobře.
Myslím, že ten, kdo tohle udělal, se snažil zničit důkazy.
Pořezali je, svalili přes palubu a zbytek nechali na žralocích.
Tak jo, běž!
S dovolením!
- Probíháme! - Pardon!
Pardon.
- Tady máš botu. - Díky.
Panebože.
- Jsme nechutný. - Co?
Do archívů se takhle nedostaneme.
Proč ne?
Nepustí nás tam, když budeme vypadat, jako bysme vylezli z bažiny.
Fajn.
Co tenhle obchod? Půjdeme sem.
Rozhodně ne.
Hej, kemo, jsme na správným místě.
Ty to nechápeš. Tohle je jako orgán od špatnýho dárce.
- Nefunguje to. - Jseš největší hysterka, co znám.
- Nejsem. - Co kašmír?
Panebože, vidíš tu košili?
- Jo. - Stojí 190 dolarů!
Neboj se, budu tvoje panička.
Panička?
Co nějaký brýle?
Budeš jako Clark Kent.
- Ty to nechápeš, já odsud nic nechci. - Johne B.
- Můžu pánovi pomoct? - Ano, můžete, pane…
- Pan Ike. - Ike? Sarah.
- Jonathan. - John.
Můj kamarád Jonathan potřebuje pomoct, jak jen to půjde.
- To vidím. - Jo.
Vypadáš rozkošně, jako malý hošík.
Vypadám, jako by mě vyhodili z kvarteta.
Pane Ikeu, co třeba seersucker?
- Já to nosit nebudu. - Výborná volba.
A možná růžovou košili a nějaké derby?
- Derby? Jaký derby? - Přinesu jeden pár.
Přijmi svůj osud.
- Ne, nejdu ven. - Proč ne?
Protože to budeš chtít koupit?
Jo, to máš pravdu.
- Ty se prohlížíš? - Ne, neprohlížím!
- Přestaň. - Uklidni se, Johne B.
Nemáš nic, co bych už neviděla.
Mám bráchu, nemysli hned na to jedno, Johne B.
Jo.
Stylový.
Páni.
- Zapni si poklopec. - Jasně.
- Kdyby mě někdo viděl… - Smáli by se ti až do večera.
- Jo. - Ale je dobře, že jsme na tajné misi.
Změníme si identitu. Vlastně bychom ani neměli používat skutečná jména.
Takže i aliasy, napadá tě něco?
Vlad z…
Vídně.
Co já?
Tak jo, Valerie z Quebecu.
- Valerie du Quebec? - Parlez-vous français?
Oui, oui, monsieur. Et toi?
Ne, to je všechno.
Když jsi oblékla ty mě a vypadám fešácky,
- tak teď oblíknu tebe. - Klidně.
Páni, to vypadá skvěle. Jako první zápas fotbalové mámy.
Jak si to mám oblíct?
Levandulová nebo švestka?
Ne.
Tyhle šaty mají zabudovaný nunčaky.
Ne.
Páni. Vypadáš…
Chci říct, skvěle ti to padne, Val.
Ty to fakt umíš se slovy, Vlade.
- Takže máme vítěze? - Myslím, že máme vítěze.
Myslím, že jo.
Jo.
Můžu se na něco zeptat?
- Proč jsi se mnou šla? - Abych dokončila misi.
Ne, vážně.
Protože…
je mi 16 a už teď vím, jak bude vypadat zbytek mého života.
Budou to jachtařské kluby plné falešných lidí mluvících o ničem.
A připadá mi, že když z té peřinky nevypadnu teď, neudělám to už nikdy.
A až mi bude třicet, bude ze mě alkoholička a ani si toho nevšimnu.
Mně by se kousek té peřinky líbil.
Pozor na to, co si přeješ.
Měli bysme se chovat profesionálně, máme práci. Jdeme do archívů.
Musíme pohnout, knihovna nemá otevřeno celou noc.
- JJi? - Co?
Potřebuju chcát.
Vydrž to.
Nemůžu, vypil jsem moc limonády.
- Nejsme krytí, uvidí nás. - Musím jít.
Oni blokují záchody.
Mohlo to nějak souviset
- s tím talířem? - Vím, kam jít.
Vím tolik, co ty, Larry.
Hej, kam jdete?
Musíme s pískem.
To si je budete držet?
Zavražděn… a někdo je zodpovědný.
Teď velíte vy, nadporučíku.
Armádní konvoj se se přesunul na bojiště.
Tohle je lepší než kuřba.
Jako bys ten pocit znal.
Je to lepší, než jak si představuju kuřbu.
Největší rozhodnutí jeho kariéry a on ho nepromarnil.
- Plukovník Edwards dal signál střílet. - Vzals bouchačku?
Sakra, zapomněl jsem.
- Zapomněls? - Pohni si!
Kámo, měls jedinej úkol. Jediná věc, kterou jsem po tobě chtěl.
- Jdeme zpátky. - Co vy, plebs?
- Jak je, Rafe? - Užíváte si večer?
- Nemáš po večerce? - Jen si pokecáme.
- Nazdar. - Uklidni se.
Jo, skvělá práce na mojí lodi.
- Nevím, o čem mluvíš. - Jasně.
Bez zbraně tak hustej nejseš.
Ještě krok a rozbiju ti ten předpubertální ksicht.
Je to dobrý pocit, krást věci? Je na tebe máma pyšná?
- Je na tebe táta hrdý? - To je ono!
- Teď pěstí, takhle. - Dobře.
- No tak, lůzo. - Pojď na to!
Tak pojď!
Dej mu.
- Dej mu. - No tak.
Pojď, zmrde.
Rozbij mu hubu, Tope!
Pojď, Rafe!
To je všechno?
Nech ho, Toppere! Ty fašistická svině!
Poslyš, Pope.
- Nech toho. - Musíš jen převzít zodpovědnost.
Naser si, smetánko!
- Pusť mě, Rafe! - Nepleť se do toho, Kiaro!
Kie! Jseš v pohodě?
No tak, kámo. Přiznej, žes to udělal, hajzle!
No tak!
Se mnou si nezahrávej, spodino! Slyšíš mě?
Dám ti jednu šanci.
Jednu šanci, Pope!
Jednu šanci. No tak!
Chceš mi něco říct?
No tak, nechceš mi něco říct?
- Pope? - Doraz ho, Tope!
Loď je v plamenech!
- Lidi! Oheň! - Nech ho bejt!
Kelcei, pusť JJe!
Padáme odsud. Jdeme!
Do prdele, tys ho málem zabil!
Jdeme, Kelcei!
Jseš v pohodě?
Je to dobrý.
Ty jseš magor.
Zachránila jsem ti prdel, pojď.
Tohle ještě nebylo naposled…
Děkujeme.
Knihovna je na druhé straně studentského centra.
- Byls tu někdy? - Ne, nikdy jsem nebyl na vysoké.
To je mezera ve výcviku. Jak se ti tu líbí?
Zatím to jde.
Chodil sem můj táta a chodil sem i jeho táta
a táta jeho táty taky.
To je celkem drsný.
Jo, já vím, dostal by mrtvici, kdybych sem nešla,
což je dost otravný, ale co se dá dělat.
A co ty?
Nad vysokou jsem nikdy nepřemýšlel, takže…
Můj řídící agent.
Řekla jsem mu, že přespím u Scarlet.
A co by si myslel, kdyby věděl, že jseš se mnou?
Byla bych pověšená za zradu.
Jako stoupenec plebs?
Panebože.
Musíš být opatrná, když se přátelíš s nepřítelem. Neunesl tě nebo nezdrogoval?
Ne, šla jsem z vlastní vůle, sledovala jsem stopu.
- Známe toho nepřítele? - Ty ano.
Dřív pro tebe pracoval.
Není to ten zloděj vybavení, že ne?
- Není takový, jaký si myslíš. - Dobrý bože, musel tě zmanipulovat, Val.
Je hodně dobrej.
Ne, není.
Je fakt nešikovnej.
Dělá moc často z prstů zbraně.
A vůbec netuší, kdy se odhodlat k dalšímu kroku.
Ale myslím, že ho zvládnu převést na naši stranu, pane.
Měla bys být opatrná, Valerie.
Plebs novým kouskům nenaučíš.
Tak jo, Vlade, je čas na pravdu.
Zase?
Proč jsme sakra tady?
Už jsem ti říkal, že ti to nemůžu říct.
Informace k misi mají hodnotu vstupenky
a beze mě se tam nedostaneš.
Je to na tobě.
Musím to vědět.
Dobře.
Pod hrozbou smrti?
Honím se za pokladem.
Cože?
Ty to myslíš vážně.
Myslím si, že Denmark Tanny byl jediným přeživším z Royal Merchanta.
Hele, vím, že to zní šíleně, ale podle mě si odnesl 400 milionů ve zlatě,
což by vysvětlovalo, jak si koupil Tannyhill.
A místo toho pokladu by mohlo být v jeho dokumentech.
Proto jsme tady.
Říkals 400 milionů?
To je dobrá peřinka.
Promluvím si s knihovnicí.
To je skvělý nápad.
Jsme nesmírně vděční, že jsme od vašeho otce dostali Tannyho dokumenty.
- Samozřejmě. - Tam nahoře.
Děkuju.
Děkujeme.
Jo.
Tak jo.
- Vzhůru do králičí nory. - Jo.
Píše se tu, že Denmark použil peníze, které z Tannyhill získal,
aby koupil otroky a dal jim svobodu.
Obvinili ho z podněcování vzpoury.
- To je ještě před občanskou válkou. - Proto ho oběsili.
Ukaž mi tohle.
To je jeho Bible.
Podívej.
- To jsou narozeniny. - Jo, Denmark Tanny.
Cecilia, Robert, Lewis a Abraham. Jeho tři synové.
Jo.
Počkat.
- Je to obrázek… - Zlata.
Tak ten pozemek koupil, za britské zlato.
Tohle bylo na Merchantovi.
Bingo.
Tohle jsme našli, když jsme se nastěhovali.
Co je tohle?
Tohle je jeho poslední dopis.
Je to psané gullahsky, ztraceným kreolským jazykem.
Přečteš to?
Ne.
Rád bych, ale ne.
Takže Denmark zjistil, že po něm lidi jdou.
Jaké má ten dopis datum?
Je tam 3. května 1844.
Počkat, to je…
Den, kdy zemřel.
- A je to adresované Robertovi. - Takže v den smrti napsal dopis synovi?
V jazyce, kterému rozumí jen oni.
Počkat.
Co?
Měli jsme kliku.
Na solárním panelu je kamera.
Nerozeznali jsme obličej, ale identifikovali jsme tu loď.
Čí ta loď je?
Je registrovaná na Heywarda. Myslíme si, že je to jeho kluk.
Takže si myslela, že jsem to byl já, že? Říkal jsem, že ne všechno je moje vina.
Můžeme to vyřešit v soukromí?
Takže co se stane teď?
Když vznesete obvinění, půjde to k soudu pro mladistvé.
Popeovi je 16, mohli by ho soudit jako dospělého a poslat ho do vězení.
Obviňte ho.
- Víte, Heyward… - Řekla jsem obviňte ho.
Jo, dobře, uděláme to.
Táta mě zabije, že jsem byla celou noc pryč,
ale aspoň jsme dokončili mission.
Jo.
Co se týče té mise, nejsi tak špatná, jak jsem si myslel.
- A cos čekal? - Fakt to chceš vědět?
Asi tuším.
Princeznu smetánky?
Královnu v peřince?
Něco takovýho. Minimálně, že budeš sprostá na číšníky.
To bolelo.
- Kurňa. - To víš.
Víš, taky jsi jiný, než jsem myslela. Jseš mnohem divnější.
Zaprvý máš rozhodně poruchu pozornosti.
- Jo. - Jo.
A myslela jsem si, že jseš naprosto bezstarostný, surfující týpek,
ale ukázalo se, že vedeš otcovský duchovní boj.
Jen se snažím získat překlad toho dopisu.
Tak… na rozptýlení předsudků.
- Salud. - Salud.
Takže…
co se stane, až se vrátíme?
S čím?
No…
víš s čím…
- S tímhle? - Jo.
Asi se nic nezmění?
Ne?
- Já se vrátím zpátky do bubliny. - Jakože za Topperem do bubliny?
Jo.
A hádám, že ty se vrátíš zpátky k tomu, že jseš…
zločinec na útěku?
Jo.
Ten den jsem si ale užila.
Já taky.
Tolik si to neber, byli tři a my dva.
- Typická smetánkovská férovka. - Jo.
- Co tě to napadlo dát mu hlavičku? - Já nevím.
Byl to prostě instinkt, zahnali mě do rohu.
Hej, Pope, někdo za tebou přišel.
- Dobrý večer, strážníku. - Mám zatykač za ničení majetku.
Cože?
Ruce na pult, ať je vidím.
Běžte mi z cesty.
- Shoupe, co udělal? - Podívej se na ten zatykač.
- Takže mi zatkneš kluka? - Kde je důkaz?
Shoupe, posloucháš mě?
Cokoli řekneš, může být u soudu použito proti tobě.
- Máš právo na obhájce. - Kolik vám zaplatili?
On to nebyl!
Já to udělal.
Snažil se mi to rozmluvit, ale já byl naštvanej, protože ho zmlátili.
Měl jsem těch hajzlů z Figure Eight dost a ruplo mi v bedně.
Nemůžeš na sebe vzít vinu za mě.
Přišel bys o hodně.
- JJi, co to děláš? - Říkám pravdu.
Pro jednou ve svém zatraceném životě říkám pravdu.
- Vzal jsem si i loď jeho táty. - Cože?
- JJi, no tak. - Sklapni, Pope! Prostě nic neříkej.
Je to hodnej kluk.
Víte, odkud jsem já.
Jo.
Byl jsem to já.
Je to pravda?
Jo, je, přísahám bohu.
Vím, cos řekl, ptám se Popea.
Jo, tak nějak to bylo.
- Pope. - Do hajzlu!
Pope?
Pope!
Dovnitř, drsňáku.
Dobře, takže…
Ano?
Teď, když jsme se vrátili do domoviny,
se musíme vrátit ke skutečným identitám.
Takže když mě potkáš…
Ano, samozřejmě, jsem skutečný profesionál.
- Byla radost s tebou pracovat, soudruhu. - Potěšení je na mé straně.
Počkej!
Vážně?
To je všechno?
Prostě odejdeš, jako by se to nestalo?
To profesionálové dělají, ne?
Zažil jsem nejlepší den ve svém životě.
- Johne B., prozradíš nás. - To je mi fuk, Sarah.
Je mi jedno, jestli to zjistí mí kamarádi nebo tvůj přítel s melírem.
Včera jsem ani nevěděl, kdo jseš.
A dneska vím, že jsi…
Sarah Cameronová.
A z mé omezené zkušenosti je tohle vzácný.
Je to vzácný jako zatmění Slunce.
Vzácný, jako když slepec poprvé vidí barvy.
Nebo důkaz yettiho nebo vidět polární záři.
Nedokážu předstírat, že tohle není skutečný,
že se to nestalo.
- Promiň, ale… - Sklapni.
Taky to nedokážu předstírat.
Nechte si to na doma.
Je to malý ostrov,
takže si musíme dávat pozor.
Jo.
Překlad titulků: Jan Matějka